To formodede Bastarder mellem de to grønlandske 
Ederfiiglearter. 
ved 
Th. N. Krabbe. 
(Hertil Tavle XXXVI-XXXVIIl.) 
Haand i Haand med de betydningsfulde Resultater, som Studiet 
af Arvelighedslæren i de senere Aar har opnaaet, er selvfølgelig 
ogsaa gjort betydelige Fremskridt i vor Viden om Bastardernes 
Biologi, idet Studiet af dette Emne er saa nøje knyttet til det først¬ 
nævnte; men det maa her stærkt betones, at den forøgede Kund¬ 
skab med Hensyn til Bastardernes Biologi dog særlig, for ikke at 
sige udelukkende, er opnaaet ved Iagttagelse af de „kunstige“ 
Bastarder, d. v. s. de Bastarder, som skylder Menneskets Indgreb 
deres Tilblivelse. Her kan Studiet jo nemlig drives rationelt. Her 
er Bastardens Diagnose fastslaaet i alle Enkeltheder; vi kender 
begge Forældrene, véd endog, om disse er AJ'XB^ eller A$ 
XBJ'. Alt kan her være kontrolleret. 
Ganske anderledes er Forholdet ved de Krydsninger, som de 
vildtlevende Dyr og Planter byder os, de „naturlige" Bastarder; 
her er Diagnosen særdeles ofte yderst vanskelig, og særdeles ofte 
kan Sikkerhed overhovedet ikke opnaas. Diagnosen Bastard kommer 
i slige Tilfælde til at bero paa et Skøn, en Tro. Da Genstanden for 
nærværende Afhandling er to Fugle, kunde det maaske være paa 
sin Plads at nævne kun et Par løsrevne Eksempler fra Fuglever¬ 
denen. Rakkelhanen (Urhane X Tjurhøne) er jo kendt gennem lange 
Tider. K j æ r b 0 11 i n g’s „Ånas mergoides'" (oprindelig bekendt 
fra Naumann’s: „Naturgeschichte der Vogel Deutschlands", XII. 
Theil, Leipzig 1844, Pag. 194—197) betragtes nu som utvivlsom 
Clangula glauciony<Mergus albellus. Den i E. Lehn Schidler’s 
„Danmarks Fugle" I. Bind, Pag. 309 (Afbildning Tavle 59) nævnte 
Bastard er øjensynlig Anas boscasy<Ånas acuta; endogsaa Bryst- 
