10 
Yderlighed, som han udforte, idet han anholdt alle Deventere, 
som under deres Seilads opad Rhinen kom ind paa hans Terri- 
torium. Reiser Carls Forbud herimod hjalp ikke, og Deventer 
betandt sig i den misligste Stilling. Som JMellemled mellem den 
store Nordsohandel og den vigtige Flodfart paa Rhinen tjente de 
sine Penge, og herved havde disse - nu saa ubetydelige Over- 
Ysselske - Stmder hmvet sig til stor Magt og Rigdom. Denne 
stod nu paa Spil for Gjenstande, der forholdsviis inaatte ansees 
som hoist ubetydelige. Raadet bad derfor idelig om at blive det 
beslaglagte Gods kvit, at maatte afgive det til Regentinden eller 
il Reiser Carl - men forgjeves. Sagen var for Rigskammer- 
retten, men en Dorn der havde lange Udsigter. Vel blevRpuden 
noget lost ved Freden i Speier mellem Reiser Carl og Christian 
, ““ 1544 ’ da Kon ^ en her i den 13de Artikkel fraskrev sig 
det anholdte Gods, mod at det skulde folge Creditorerne. Men 
en nu gi er 3 Aar med, for Sagen tilendebragtes. Churfyrsten 
Naadp S8Er ^ Keiser Carl J od ham vide, at han alene af 
stamdivTlf r g m SeSTiiS ’ f ° rSaavidt nem] ig at Creditorerne fold- 
teol t ?’ haVdC erkjendt Ch ^ r8te - Fordringer; 
hi rTann T k 1 ™ den -™s te Fordnngs! 
haver tanquam de bonis derelictis. Herrelost Gods ernemligsom 
StacT!' de^ b^ amm r!* ° g Deventer v ar en rigsumiddelbar 
e edS ' Ende ^& lykkedes det Deventer at 
fvrsten tVinte ' lnderhandle dem med Chur- 
Z 7 SaalCdeS k ° m Ct -‘and, hvor- 
Maria h a Pfalz skuJde modtage Alt i Brussel af Dronning 
Mar a, hvorom Raadet fik Besked 28 Januar (W) 1548 n! 
9 JuH rIT 8 Se f C T NiC ° laS VCrheyden af8ted og fik 
mistet det HeleVln Sum^T 1 ’ ^ Underveis naer havde 
med Plyndrfng ^ >tod faSt °g 
S^r « 
