7 
udssetning, at Godset var Erkebiskoppens private Eiendom, eller 
dog at det Modsatte ei kunde bevises. 
Man finder gjennem hele den katholske Tid i Norge, at naar 
en Biskop af en eller anden Grund forlod sit Stift, reiste Dom- 
kapitlet Klage over, at ban havde medtaget Noget af Kirkens 
Skatte. Saaledes f. Ex. med to foregaaende Erkebiskopper i Nid- 
aros, Nikolaus Finkenow, der — formodentlig for sit ustyrlige Liv — 
havde 0genavnet Rusare, og Erik Walkendorf. Den forstes Ef- 
termand fik en Deel eller alt tilbagegivet ved Dronning Margre- 
tas Mellemkomst i 1387 (Dipl. JNorv. I. No. 508). Om den an¬ 
den er det bragt til stor Sandsynlighed, at Beskyldningen var 
uretfaerdig. Det skulde da vaere, at han har medtaget til Rom, 
hvor han dode 1522, de tabte Boger af Livius, hvorom Pave Leo 
X havde henvendt sig til ham. Sammenlignes fremdeles Erkebi- 
skop Olafs Gods her med den i Nye D. Mag. 1. S. 3. ff. og Dipl. 
Norv. V. No. 586 trykte Liste over det Gods, som Aslak Bolt 
100 Aar forud medbragte som sit eget fra Bergen, da han der- 
fra flyttede som Erkebiskop til Nidaros, saa vil man see, at det 
sidste var meget mere og i det Hele vel og meget vaerdifuldere 
end det forste. Herved maa imidlertid maerkes, at Aslaks Liste 
indeholder alt hans private Gods, Erkebiskoppens derimod vist- 
nok kun en, om end den kostbareste Deelderaf; thi da han satte 
dette i Forvaring hos en Handelsven i Deventer, tog han natur- 
ligviis med sig, hvad han behovede til dagligt Brug. Men slige 
Efterkrav vare ogsaa naturlige. Det var noget Ubestemt i, hvad 
der tilhorte Biskoppen og hvad der var hans Kirkes, isaer forsaa- 
vidt det af ham selv Anskaffede angik. Overalt — man maa vel 
kunne sige, at Sporgsmaalet er tvivlsomt, men — har han, som 
Schoning mener, ranet Kirken, saa har han slet ikke gjort det 
med den Graadighed og den uskaansomme Brutalitet, hvormed 
Christopher Hvitfeldt og Jens Bjelke paa Christian IH S Vegne fore 
frem, idet de endog sloge Rigets kosteligste Klenodie, National- 
belligdommen St. Olafs Skrin i Stykker, for at kunne stuve det 
md i et Fartoi. Og naar han endelig vilde nedlade sig til at 
plyndre sin Domkirke, i den Stund forlod han den med fuld 
