486 
Ordfet kveAki forekommer ingetasteds ellers; alle de For- 
modninger, som have vaeret fremsatte om dets Oprindelse og Be- 
tydning, hjaelpe lidet. Alle have vistnok erkjendt, at ki er deu 
negtende enklitiske Partikel, og heroin kan der efter Formen og 
Sammenhaengen heller ikke vel vaere nogen Tvil. Men denne 
Partikel lyder egentiig gi og beholder denne Form efter alle blade 
Konsonanter, altsfca ogsaa efter 6 : kun efter haarde KottSonanter 
haerdes g til k ; jfr. gmnny&gi af granmiAigr med mattkan af mattugr. 
Altsaa kan Formen kveAki umulig vaere rigtig. Det ligger da 
naermest at antage en Forvanskning enten af kveAgi eller af 
kvetki; jog foreti'aekker det sidste og tror at vinde den rette 
Laesemaade ved en ydbrst ringe ./Endring af dette kvetki. deg 
formoder tifetnlig, at en Streg over e ei- falden bort, Og saette vi 
denne til, saa have vi kvemtki, d. e. kvaemt med den enkli¬ 
tiske Partikel gi (ki). kvaemt eller koemt betyder „tilgjaenge- 
ligt, let at komme til", se f. Eks. Olafs s. hins helga i Fms. IV. 
142: engum yArum manni [er] kvaemt i Noregi, „Ingen af Eders 
Maend kan komme ind i Norge"; Ordet bruges i samme Betyd- 
ning (i Formerne kjomt, kjemt) endnu i Norge. I Grdgaldr 
oversaetter jeg da. „der bad hun mig komme, hvor jeg ved man 
ikke kan komme" eller „hvor jeg v6d det ikke er let at komme. 1 " 
Maalet for Faerden er naevnt i sidste Linje ved Ordene m6ti 
menglO Aum, hvilke man har overeat „mod smykkede Kvinder." 
Men denne Angivelse er altfor ubestemt; man skjonner ikke, hvad 
dette er foi- Kvinder eller hvorfor Ungers vendee skal finde dem, 
og denne Sagnform afviger desnden fra Folkevisens Fortaelling 
om, at det er en Jomfra, efter hvem Sveidal skal lamges, hvem 
maa soge og finde. En bestemt og med Folkevisen over- 
ensstemmende Betegnelse af Maalet for Faerden ville vi ftm, naar 
vi antage, at en Streg, som saaoftte, uHgtig er sat til over « (o), 
og laese MenglbAti*. Det er da Navnet paa den Ungmo, som 
1 Jeg forklarer veit heller som tste Person end som 3die Person, hvorpaa man 
ogsaa kunde taenke. 
1 Ferst efterat jeg i Damn. gl. Folkev. D, S. 667 Mvde foreslaat denne Atndring, 
je e opmaerksom paa, at allerede Fitfo M^nudSdn her vilde aendre Flertak- 
