Helens Samtalen mellem Svipdag og Fjolsvinn str*kker sig 
— dunkel og gaadefuld — gjennem den storste Del af Fjolsvuins- 
mdl, har den njere Vise for Samtalen mellem Sjveidal og Qyrden 
kun et Par. simple Linjer; dog ved Sammenljgniug iagt- 
tage Qverensstemmelse: Ogsaa. i Eolkev^pn t^es 9 m Borgens 
herlige og kunstige Bygning; opci (jp gtybpmdp D>t., SOTO v 0g te 
dffl (Lgve og HvidbjornP, i Qldkygdet HupdP); oip Mapn, som 
bor derinde og lsenges efter en Unger £jyei^, 
ne kan slippe ind; (lyrden siger: 
„Der kommer ^ripf $QgSP l^v^es ifl# 
fomden bin ui^Q ^yejdgl," 
„Uden for min Jpmfrn$ fort 
4er staar en Love saa gram: 
men er I den rette Sveidal, 
saa frit kan I gaa fram.“ 
Vi gaa tilbage til Oldkvadet: Svipdag naevner sit Navn, og 
Fjolsvinn raaber da til Moen: r Hor du, Menglod, her erenMand 
kpmmpn, gak du Gjsesten at se! Hundene logre, Huset har op 
sjg lukket, jeg tror, at det Svipdag er.“ Og aldeles ligedan 
heder det i Folkevisen: 
Han gik til den gyldne Port 
og ind der han saa: 
alle da var de Laase, 
de faldt selv derfraa. 
Loven med de byide Bjorne 
de faldt den Herre til Fod. 
Naar det videre heder: 
Linden med sine Grene (eller: med sine f^ldene Blade) 
hun bugner neder til Jord, 
saa tor vi med Svend Grundtyig (Danm. gl. Folkev. II, 671a) i 
denne Lind se et svagtSkud af Underlet Mlrpamei&r i Fjol- 
syiymsin&l. 
Slntningen er i FjOlsvinnsnmU og i Visen v®sent)Sg den sam- 
me. Begge fortmlle: der komme Bud ind for Moep, at hendes 
Brudgom er i Borgen; hendes Lamgsel og Savn bliyerdatd G«o- 
Afsnit mangier inde i FjO.svinnsmdl, heori der skulde have rmret fortalt om 
Svipdags Vandringer og Kampe for at vinde Midiern^i *i komme ,nd , 
