137 
din Fserd, hvad kaldte dig dine Forseldre? af iEt og Navn skal 
jeg Jsertegn vide, om jeg blev dig til Brud bestemt.“ Til forstilt 
Uvidenhed er her intet Spor. 
Nu da vi have erkjendt Fjolsvinnsmals Forbindelse med Gro- 
galdr og med den dansk-svenske Vise om Sveidal, er dette langt 
klarere. Ti naar Sonnen i Grogaldr V. 3 siger: 
])ar ba& hon mik koma, 
er kvsemtki veit, 
m<5ti MenglOSu, 
saa sjnes han derved at tilkjendegive, at han aldrig har gjsestet 
Mepglods Sale. Og i Folkevisen fremhseves det som et Hoved- 
punkt, at Sveidal aldrig har set den Mo, for hvem hans Hjerte 
er lagt i Traa, hvem han skal soge og finde. Og den sain me 
Forestilling finde vi udtalt i flere beslsegtede Sagn, som bvend 
Grundtvig i Damn. gl. Folkev. II, S. 669 tildels paapeger. 
Metriske Grundeville med Nodvendighed fore til det samme 
Resultat, hvortil vi ere komne ved Betragtning af Indholdet. 
Hele Fjolsvinnsmal er digtet i regelmsessig Lj6$ahattr, saa at 
hver Halvstrophe bestaar af tre Linjer, hvoraf de to forste have 
Rimstave sammen, medens den tredje har to Rimstave for sig 
selv. Det samme gjselder om Grogaldr. Den anden Halvstrophe 
i Fjolsv. V. 49 indeholder derimod aldeles uregelmsessig fire Lin¬ 
jer, af hvilke den tredje hverken ved Rimstave er forbunden med 
nogen af de andre Linjer eller rimer i sig selv, ti at og ert ere 
altfor tonlose Ord til, at de skulde kunne danne Rim med aptr. 
Denne Linje er altsaa aabenbart opstaat ved en Forvanskning. 
Jeg tror, at vi faa rigtig Tekst ved simpelt hen at stryge aptr 
og lsese : 
nu J)at varS, 
er ek vaett hefi. 
at J>ii ert kominn, mCgr! til minna sala. 
Sidste Linje bliver ikke derved for lang; man jvfr. f. Eks. Grog. 
V. 11: ok Ijili fier a? fri^driugrar farar; Helg. Hund. II, V. 27: 
ok knfetta ek f>er |>d i fa6mi felask. 
Vi maa er.dnu dvaele lidt ved Fjolsv. V. 35. 36: 
