204 
om den Kongelige Sanctions Nodvendighed i det Atfler-Falsenske 
Udkast var udtalt med altfor stor Altnindelighed, og at den for 
enkelte Tilfaeldes Vedkommende tiltraengte en Begraendsning, har 
hentet den naermere Bestemmelse herom fra den franske Consti¬ 
tution af 3 Sept. 1791, Titel III, CapitelHI, Section HI, §7. Det 
var naturligt, at Commissionen her tyede til denne fremmede 
Kilde, da det netop var den, hvorfra Bestemmelsen angaaende 
Kongens suspensive Veto, - altsaa den Regel, som nu gjennem 
Undtagelser skulde begraendses, oprindelig var hentet. 
I den franske Forfatning passede de nu i § 82 optagne Be- 
stemmelser imidlertid fuldstaendigere ind, end de gjorde i Com- 
nntteens Forslag. Hiin opstillede nemlig et reent Eetkammersy- 
stem, og ingen af de i §ne omhandlede Beslutninger kom altsaa 
til i form el Henseende at skjelne sig fra almindelige Lovbeslut- 
ninger. Men at denne Omstaendighed kunde undgaa Committeens 
Opmaerksomhed, indeholder intet Besynderligt, naar hensees til, 
med hvilken Hurtighed den arbeidede. 
Ved Committeeforslagets Behandling i Rigsforsamlingen un- 
dergik Storthingets Organisation som bekjendt store Forandringer. 
Deels opgav man nemlig paa en temmelig bestemt, skjont ikke 
i Grundloven udtrykkelig udtalt Maade den paa samtlige Sagens 
tidligere Stadier raadende Forudsaetning, at Storthingets Deling i 
Odelsthing og Lagthing skulde finde Sted i alle Sager, deels blev 
det foreslaaede Tokammersystem vaesentlig afamdret endog i de 
Sager, for hvilke dets Anvendelse bibeholdtes. Disse Forandrin¬ 
ger kunne siges at vaere forberedte derved, at det endog efter 
det Adler-Falsenske Udkast svage Tokammersystem allerede i 
Constitutionscommitteens Forslag var bleven yderligere svaekket, 
ovedsagehg derved, at Committeen havde fraveget det Adler- 
Falsenske Forslag om, at Lagthingets Medlemmer skulde fungere 
Gange saa lang Tid som Odelsthingets, men ogsaa derved at 
Committeen havde foreslaaet udtrykkelig at tillaegge Storthinget 
og ikke — som i det Adler-Falsenske Udkast — Afdelingerne at 
Fuldmagterne, og ligeledes at paakjende de valgte Re- 
praesentanters Forfald og at fungere som Appelinstants i Stridig- 
