213 
f0re til Tallene. Netop fordi Aanden betragtedes som Eenhed, 
derfor har den Eenhedens Fuldkommenhed, Aetivitet o. s. v., 
ikke omvendt. Efter Roth er nu Tallet nedstodt fra denne prin- 
cipielle Stilling; Tallene have hine Egenskaber blot accidentelt. 
Der maatte altsaa soges efter et andet Princip, hvoraf Tingenes 
Egenskaber kunde udledes; thi forsaavidt disse kun empirisk an- 
tages, er den hele Betragtningsmaade endnn ikke pbilosophisk. 
Nu har Roth ikke vidst at angive noget andet Princip for Pytha- 
goreismen, men som dennes Indhold kun fremsat en vis „Idee- 
kreds“ a: en mere eller mindre klart sammenhsengende Rsekke af 
Forestillinger om Verdens Oprindelse, om Guderne, om Menne- 
skets Sjsel og dens Bestemmelse o. s. v., der, netop forsaavidt 
den ikke henfores til en rationel Forklaringsgrund, snarere har 
Charakteren af en religios Dogmatik eller en Mythologie, end af en 
Philosophic. Dette hsenger vistnok sammen med den i et tidligere 
Foredrag berorte Eiendommelighed hos den samme lrnrde Forsker, 
i den eeldste grseske Philosophie vsesentlig kun at see en Overfo- 
relse af orientalske Ideekredse, hvorfor ogsaa paa grsesk Grund 
Alt for ham faaer dette orientalsk-dogmatiske Prseg og den frie 
Tsenknings — dette egte helleniske Moment forholdsviis trader i 
Skyggen. Men da man ikke kan negte hans Verk store Fortje- 
nester, og at han med stor Lserdom og Skarpsindighed har blottet 
flere af den nyere Historieforsknings svage Sider, fortjener hans 
Grunde i ethvert Tilfalde en samvittighedsfuld Droftelse. 
Det omhandlede Sporgsmaal kan, som allerede i Forbigaa- 
ende antydet, ogsaa gives den Form: om Pvthagoreerne holdt 
Tallene for Tingenes Substants (oaswi) eller blot som noget Acci¬ 
dentelt. Det Ferste betragter nu Roth som Usands, og naar man 
alligevel har en Msengde utvivlsomme Vidnesbyrd — iblandt andre 
flere Steder hos Aristoteles —, der udtrykkelig tillsegge Pythago- 
reerne denne Opfattelse, saa soger Roth at redde sin Paastand 
deels ved i Forbigaaende at vsekke Tvivl mod Aristoteles’s Auc- 
toritet 1 , deels ved ialfald at skjelne mellem den gamle, egte Py- 
1 Wenn man dem Aristoteles in seiner Polemik unbedingt trauen muss, was kei- 
neswegs ein Glaubensptinct nnd Axiom ist. S. 870. 
