215 
Substantser, f. Ex. under „det Begramdsede M Verdenskuglen, 
under ,,det Uendelige^ Guddommen, under *,dct Eric" Uraanden 
o. s. v.“ 
Det indsees let, at naar man af hvad der her siges om de 
yngre Pythagoreere, skal slutte til, at de seldre Pythagoreere have 
antaget det Modsatte, hvorom Intet positivt er udsagt, saa vil 
Slutningens hele Kraft beroe paa, at de tvende Classer idethele 
klart ere adskilte og modsatte hinanden. Men seer man nu Ste- 
det efter hos Aristoteles, vil man vistnok finde, at denne hele 
Modsajtning der er greben afLuften, og vi tage ikke Betaenkning 
at paastaae, at Roths hele Opfatning af dette Sted er forfedet. 
Vi ville ikke engang tale om den ubegribelige Vilkaarlighed at 
forstaae of nud'ayopst.oi uden Tilfoielse udelukkende omde seneie 
Pythagoreere, da Bensevnelsen dog tydeligviis i og for sig ogsaa maa 
omfatte de seldre. Men Stedets hele Sammenhseng kan overhoved 
ei forenes med en saadan Opfatning. Efterat Aristoteles i de 
foregaaende Capitler har foretaget en Monstring af de tidligere 
philosophiske Skoler, af hvilke den pythagoreiske netop er sidst 
behandlet — vistnok paa Grund af dens fra den ovrige philoso 
phiske Udvikling stserkt afvigende Charakter —, giver han mod Slut- 
ningen af nservserende 5te Capitel et orienterende og samlende 
Tilbageblik. „Af det Sagte,“ heder det, „og af de Vises samlede 
Raad have vi faaet ud: fra de Forste et legemligt Prmcip (thi 
Vand og lid og deslige ere Legemer), og af Nogle eet, af Andre 
flere legemlige Principer, idet begge Parter dog ssette dem 1 Form 
af Materie (s’v uXvjc st'Ssi); Andre derimod antage baade denne 
Aarsag og foruden denne den bevsegende (-nijv ohev ^ xivr ( <n?), der 
af Nogle betragtes som een, af Andre som to.“ „Indtd Italikeme a 
— fortssetter Aristoteles — „og foruden disse, have de Ovrige talt 
rimeligere (u.svp’.wvspov) derom, uden forsaavidt som de som 
sagt — have brugt to Aarsager, og den ene af dem gjore Nogle 
til een, Andre til to, den bevsegende nemlig. Men Pythagoreerne 
have vel paa samme Maade antaget to Principer, men foiet dette 
til, som og er dem eiendommeligt, at det Begrsendsede og det 
Uendelige, og det Ene holdt de ikke for at vsere vise andre Vae- 
