68 
ger slethen, men kommer aabenbart af det hebraiske forbrande 
og betegner en giftig Slangeart. Dette fremgaaer deels deraf, 
at 'lu, som man kan see af Num. 21 , 6 (n-'D-.u)- 
dsa) og Dent. 8 , 15 (a-ip;i kun er et Epitheton til 
un;, som betegner Slange i Almindelighed, deels deraf at Se- 
raphslangerne i Num. 21, 6 fremstiUes som giffige og det meget 
giftige (ogsaa paa alle de ovrige Steder, hror de forekomme, hen- 
tydes der til deres Skadelighed), deels endelig deraf, at Udtryk- 
ket Forbrcfndere, Dyr, der edelagge ted Brand, er et for giftige 
Slanger saa aldeles passende, som da ogsaa Graekerrie kjende en 
giftig Slangeart, som kaldes rpijffXTjp (Dioscor. 7 , 14. Ael. b. a. 
6 , 51. 17, 4) og en anden, som forer Navnet xaucrof (Nicand. 
ther. 338), og alle gamle Oversaettere paa de to pentateuchiske 
Steder gjengive ved Ord, der betegne Ild og Brand, Gift og 
D 0 d (s. Ges. Thes. s. v.).i Men giftige Slanger Were nu ingen- 
limde tilbedte af ^gyptierne, paa hvis Slangecultus Gesenius 
og Hitzig med Henviisning til Num. 21 , 6 If. og 2 Kgb 18 4 
have beraabt sig for Opfattelsen seraphslangeagtige Vaesener. 
Herodot bemaerker i 2, 47 udtrykkelig, at de hellige Slanger i 
Theben ere uskadelige (Ei’si 8 s icspt ©YjPaf fpoi o<pisc avftpoTcwv 
ou5a[j.oc Sml. ogsaa Ael. h. a. 11, 7 . 22. En- 
ddig for det Tredie: Der hersker i den gammeltestamentlige Re¬ 
ligion Porestillinger om Slangen, som maatte gjore dette Dyr 
ttnndre skikket end nogetsomhelst andet eller aldeles uskikket til, 
om end kun for en Deel, at ijene til Symbolisering af Vmsener, 
der omgive den hellige Gud som bans Tjenere, som Prmster i 
bans himmelske Tempel og prise ham som den Allerhelligste, og 
il at laane saadanne Vaesener sit Navn. Slangen bar efter Gen. 
' giftige Slanger 
rl’fil Wgeagtige Striber (Reise in das Morgenland Th. 11 
Lr de “ 
L s N Seraphslangenre, at det er rinteligere, at disse have 
det ee 7" "" ^o^‘-t fra. at 
^.n -0 “e, saa ferer 
3am ^ ”«turligere paa giftigt odelsggende Bid end paa ildrnd 
