80 
Begreb efter Spaadommens Indhold, Grundtanke og Characteer ved 
aldeles i Forgrunden. - Man bar fremdeles inyendt imod For- 
klaringen Forbrcsndere, at Serapherne ikke beskrives som Ddvse- 
sener (Hofmann). Men i en ndforUgere Beskrivelse af Sera- 
phemes Skikkelse indlader Jesaja, der i hele Beskrivelsen i V. 
1—4 er meget kort og tilbageholdende i, sig orerhovedet ikke®; 
Navnet hvis Etymologi og Betydning ikke kunde Tsre 
tviTlsom, er tUstrmkkeligt tU at betegne dem som Hdvffisener; 
det var det saameget mere, som Jesaja turde forudsmtte det som 
bekjendt for bans Lmsere, at Englene vare aandelige Ildvmsener 
og aabenbare sig som saadanne; endelig turde ban ogsaa regne 
paa, at Spaadommens Grundtanke vilde kaste Lys paa Navnet 
og erstatte en nmrmere Beskrivelse af Seraphemes Hdvmsen. - 
Man bar imod den Anskuelse, at Serapbeme ber ere Engle, gjort 
a® ende, at Englene forst iApoc. 14, 6. fremstiUes som flyvende 
og altsaa som udmstede med Vinger, og derfor antaget, at vi i 
Jes. 6 bgesom i Ez. 1 have symbobske Dyrvmsener for os (Ges. 
no . 0 . A.). Men imod denne Anskuelse taler, at der foruden 
Vmgeme mtet Dyrsymboliken Tilherende Andes ved Serapbeme, 
civirt Vingerne nser fremstilles som menneskelige 
1 kelser, men at Vingerne ikke ere tilstrsekkelige til at retfer- 
diggjore Betegnelsen symbobske Dyrvmsener. At de trods Vin- 
geme bore td Englene, viser allerede den Omstaendigbed, at de 
ellp fremstilles paa samme Maade som Englene overalt 
rs, nemhg som menneskelige Skikkelser. Den Modification af 
den smdvanbge Fremstilling af Englene, der bgger i Vingeme, 
maar d? J ^P^^^^o^niens Ideer, og i at disse Ideer i V. 1-4 
maatte udtrykkes paa en symbolisk Maade. Der gaves overho- 
vant'hT symbobsk Typus for de Vmsener, der smd- 
staendVhat en Prophet under visse Om- 
stendigheder akke skulde have kunnet modificere den smdvanUge 
^ Ganske anderledes end Ezechiel i Ez. l. 
’ « r'' ~ ««•' « 
oyraere af Gads ViUie og Befalinger. 
