115 
Til Beviis paa at Dyrfortner, der have Slaegtninger i sydligere 
og for Dyrenes Udvikling tilsyneladende gunstigere Have, i det 
nordlige Hav kunne opnaae en uventet Sterrelse, kan vises en 
Tubularie, som jeg erholdt i Belsund paa omtrent 20 Favnes Dyb. 
Den er efter levende Exemplarer, hvoraf jeg erholdt 3de, afbildet 
paa Tavle III ved Figur 1 i naturlig Storrelse. 
Den afrevne Stilk var paa det storste Exemplar mellem 120 
og 130 Millimeter lang med en Tykkelse af noget over 3 Milli¬ 
meter. Den indenfor den homartede Ware Skede vserende blade 
Hud havde hos de levende Exemplarer Laengdestriber af en stmrk 
cinoberrad Farve. Hovedets Laengde fra Stilken til den averste 
Ende af Mundtentakleme fandtes at vaere 18 Mm. Tentakleme 
i den ydre Raekke vare 42—45 Mm. lange, saa at de udbredte 
dannede en Skive af 80 — 85 Millimeters Gjennemsnit. 
Ifalge Starrelsen i Forhold til andre Arter afSlaegten, kunde 
denne Tubularie fortjene Artsnavnet gigantea, men da denne 
Benaevnelse allerede er benyttet — om maaskee kun for en 
Afart af Tubularia indicisa — foreslaaes for den nye Art Arts- 
betegnelsen; regalis, da den er haevet over sine Samslaegt- 
ninger. 
Polyphovedet Fig. 2 har samme .®gform som hos Tub. in- 
ditisa. Det var graalighvidt og noget gjennemskinligt, saa at ' 
der fremtraadte et rodligt Skjaer fra det Indre. Mundtentakleme 
ere meget tynde, sylformige, af 3—4 Millimetres Laengde, tet stil- 
lede om Mundaabningen og laengere nedad i 3—4, dog ikke kjen- 
dehg adskilte, Rader. 
De lange Tentakler paa Hovedets videste Omkreds taltes paa 
et Exemplar at vaere 28. De bestode af en tyk Hud, der i For- 
bindelse med at deres Huulhed var udspendt ved en Vaedske for- 
anledigede at de hos det levende Dyr holdtes meget stive. For- 
■leden havde de en Krumning udad, foroven derimod en indad, 
saa at de fik Formen af et latinsk De vare sylformede, ikke 
hddkomment trinde, men noget sammentrykkede fra Siderae 
at Gjennemsnittet var elleptisk. De bevaegede sig kun tet 
8 * 
