117 
den hele Form, ved Maaden hvorpaa de genererende Poljpklokker 
ere faestede til deres Stilke, nemlig i to naesten modsatte Raekker. 
Hr, Fearnley fremsatte en Methode til at finde Nordlyseis Heide 
af Observationer udforte paa eet og samme Sted, som hvilede paa den 
Forudscetning^ at en Nordlysbue har Reining en af en mognetisk Paral¬ 
lel De faa Arwendelser, kan hidtil havde gjort deraf gave imellem 
23 og 30 geogr. Miles Heide. 
L 
Om Nordlysets geometriske og physiske Natur. 
1. Nordljset eller Polarlyset staaer som allerede bemaerket af 
Halley i en saa noie Forbindelse med Jordens magnetiskePhae- 
nomener, at det vel er tilladt at betegne det som en synlig mag- 
netisk Udstromning fra Jordens Polarregioner, uden at man derfor 
vil foregribe den Forklaring af begge Phaenomeners sande Vaesen 
og Aarsag, som endnu er Fremtiden forbeholdt. Det var isaer 
to Omstaendigheder, som tidlig tiltrak sig Physikernes Opmaerk- 
somhed og pegede hen paa dette gaadefulde Phaenomens Sam- 
menhaeng med Jordmagnetismen, paa samme Tid som det gav dem 
Nogelen til dets rigtige geometriske Opfatning. Man lagde Maerke 
til, at den regelmaessige Bue, som man saa ofte seer (i vore Fgne) 
i Nord, sjeldnere i Syd, og som gjerne begraendsede et dunkelt, 
men gjennemsigtigt Segment, havde sit orerstePunkt i den mag¬ 
netiske Meridian, der tillige halverede Buen. Og naar Nordlyset 
optraadte straalende fra alle Kanter af Horizonten og dannede 
ved Straalernes Convergents den saakaldte Krone, fandt man, 
at ogsaa denne laa i den magnetiske Meridian i en Hoide over 
tien sydlige Horizont lig den magnetiske Inclination, kort i Inch- 
nationsnaalens eller den jordmagnetiske Krafts Retning. Af den 
ferste Omstffindighed uddrog man den Slutning, at en Nordlysbue 
et af Horizonten begraendset Stykke af en heel lysende Ring, 
der i nogen Hoide over Jordens Overflade omgiver den magneti- 
ske Pol, idet den overalt skjaerer de magnetiske Meridianer under 
ret Vinkel og folgehg har samme Flugt som en magnetisk Paral- 
