154 
vero sigtiificoius ncgue ullutn hcthet ab eiymo pvwsidium ncguc pcUri^ 
archarum moribus consenlaneus est, quorum cbvo jam desierant res rebus 
permutare verwque emtiones usilalce erant, quce argento appenso fiebant.^ 
Hvad denne Gesenii Indvending aDgaaer, da var det vistnok 
saa, at paa Patriarchernes Tid S 0 IV var kommen i Brug som Be- 
talingsmiddel; thi Abraham kjabte et Jordstykke for 400 Sekel 
Solv, Joseph bier solgt for Solv, og bans Brodre havde Solv med 
sig til ^gypten for at kjobe Korn 5 ja man var endog kommen 
saavidt, at man skjelnede mellem Solvets Gehalt; thi det bemaer- 
kes om det Soly, Abraham betalte med, at det var af det Slags, 
som var gangbart blandt Kjebmaend (nnis'r 1:215), etUdtryk,som 
maa sigte til Gehaltet. 
Men, naar Ges. heraf slutter, at Tuskhandel var ophart hos 
Hebrseerne, da tager han fell; thi saadan Handel er overaJt ved- 
bleven Imnge efterat Solv er bleven indfort som Betalingsmiddel, 
og kan stricte talt siges aldrig at vaere ophort. Storre Vaegt har 
Bocharts Indvending, hentet fra de mange Benaevnelser, dethebr. 
Sprog har for Begrebet Faar eller Lam ^2333 ell. ri;:, 
10 , 13, rr,i). Den Omstaendighed, at intet af disse Udtryk An¬ 
des anvendt, naar Talen er om Handel, og at paa den anden 
Side ikke forekommer, naar Talen er om Faar eller Lam 
1 andre Forhold, kan ikke undlade at vaekke Tvivl om Rigtighe- 
den af de Gamles Oversaettelse, naar man forstaaer den saaledes, 
at de derved skuUe have meent selve Dyret, Faar eller Lam. 
Men dette hai, som vi nedenfor skulle see, nseppe vseret deres 
Mening. 
Bochart har, som ovennaevnt, erklseret sig for den Mening, 
at Kesita var en Mynt, og alle aeldre hebraiske Fortolkere, paa 
Ebn Ezra naer, have hyldet samme Anskuelse, i det de have be- 
raabt sig paa en Rabbi Akiba, som levede paa Keiser Hadrians 
og i sin Afhandling Rosch hasschana beretter, at han paa 
en Reise i Nordafrica erfarede, at man der kaldte en hden Mynt 
esita. Denne Mening er sogt yderligere bestyrket af Biskop 
ter, som i en Afhandling om Kesita (Kjobenhavn 1824, 4.) 
deels paaberaaber sig PHnius (hist. nat. 33, 3, s. 13), der be- 
