164 
Straaler paa en saadan Plade, vil der for hver af de 6 omtalte 
Straaler opstaa et Straalesystem. De fra den overste Flade reflek- 
terede Straaler ville samtlige, naar de forlaenges tilbage, skjsere 
hverandre i et og samme Punkt, nemlig det lysende Punkts 
Speilbillede. Med de ovrige Straalesystemer er dette ikke Til- 
fseldet; to nserliggende Straaler i samme Indfaldsplan ville suc¬ 
cessive skjsere hinanden i forskjellige Punkter, og give derved 
Anledning til en imaginaer Braendlinie, der er den Kurve, 
som tangeres af de tilbage forlaengede Lysstraaler, eUer disses 
Omhyllingslinie. 
Forat finde denne Braendlinfes Ligning taenke vi os Koordi- 
tiaternes Begjndelsespunkt i det lysende Punkt; dettes Afstand 
fra den forste brydende Flade kalde vi k. Langs denne Perpen- 
dikulser regne vi Abscisserne; Ordinaterne regnes tilhojre paral¬ 
lel med de brydende Flader. De lorste regnes positive nedad, 
de sidste positive tilhojre. Pladens Tykkelse kalde vi d og Bryd- 
ningsexponenten n. 
Vi ville forst S0ge Ligningen for Braendlinien til de Straaler, 
der brydes gjennem den forste Flade og bevaege sig videre i det 
brydende Medium. 
Vi S 0 ge da forst Ligningen for Straalen C B (Fig. 1). Lig¬ 
ningen for en ret Linie er: y = ax -f- p. 
Naar x k, saa er y == k tang i 
altsaa ktangi = ak + p og p = k (tang i —a). 
Naarx = o, saa er y .= k (tang i — tang r) 
altsaa ^ = k (tang i _ tang r) 
Og a = tangr 
Ligningen for Straalen CB bliver altsaa: 
y = tang r X 4- k (tang i _ tang r). 
For nu at finde OmhyUingslinien til denne Linie, differentie- 
res Ligningen m. H. t i og r og elimineres ~ ved Hjelp af Lig¬ 
ningen sini = n. sinr; man faar da: 
k k , 
cos*i®* 
