167 
X — (k -f 2(i) = k 
(n^ ~ sin^ i)’ 
cos* i 
7 = tangSi. 
Eliminationen af i mellem disse Ligninger foregaar aideles 
paa samme Maade som i foregaaende Tilfselde. Man faar da 
Brsendliniens Ligning. 
[x — (k + 2d)]^ - (n2 — 1)* = (kn)^ 
Dette er, som man ser, Ligningen forEvoluten til en 
Hvperbel, hvis Centrum ligger i Afstanden k 2d fra det 
lysende Punkt eller ligesaa langt under Pladens underste Flade, 
som den forrige Hyperbels over samme, nemlig i en Afstand lig 
Pladens Tykkelse. Denne Hyperbel er forovrigt aideles pver- 
ensstemmende med den forrige, den er dens fuldkomne Speil- 
billede med Hensyn til Pladens underste Grmndseflade. Om dens 
Evolute^ vor Breendlinie, gjeelder det samme. 
For de Straaler der beveege sig i det brydende Medium, ere 
altsaa Breendlinierne Evoluterne til Hyperbier. Bolgeoverflademe, 
hvis Normaler Straalerne ere, blive her de med de tilsvarende 
Omdrejningshyperboloider eekvidistante Flader, hvis Omdrejnings- 
axe er Normalen fra Lyspunktet paa det brydende Mediums 
Greendseflader. Intensiteten er paa ethvert Punkt af Bolgen om- 
vendt proportional med Efruinningsradien. 
Af den Maade, hvorpaa Storrelsen k forekommer i Breend- 
liniernes Lysningei\ ser man, at disse forandre saavel sin Belig- 
genhed med Hensyn til det lysende Punkt som sin Form med 
Lyspunktets Afstand. 
Vi ville derngest undersoge BreendUnien for de Straaler, der 
efter at vmre brudt to Gauge atter igjen trasde ud af den underste 
Elade. Ligningen for Straalen A B (Fig. 3) er 
y =:ax-f p 
Naar y = k tang i -f- d tang r, saa er x = k -j- 
Naar y =r k tang i + d tang r — d tang i, saa er x = k 
altsaa k tang i-\- d tang r = a (k + d) + P 
k tang i -f d tang r — d tang i — a k 4* P 
