196 
overtog Ledelsen af Norges Anliggender, vsekker det en Krigs- 
mands Forundring og Misbilligelse (som (Mejdells), at ban ikke 
blot forswmte men rentud forbod ethvert Forsog til at forekomme 
de Svenskes Aiifald, ved at forstjrre deres Magasiner og Krigs- 
forberedelser paa Grsensen, medens deres Hoved-Anne var i Tysk- 
land og den hjemmevaerende altsaa ikke kunde vasre den norske 
overlegen. Forklaringen af denne i militser Henseende uundskyl- 
delige Daarskab ligger i den samme Omstsendighed, som hindrede 
Fredrik den 6te fra at understotte Napoleon. Ingen af dem sto- 
lede paa Krigens Midler, men begge ventede sig af diplomatisk 
Klogt og Maadehold at opnaa uden Fare enten sine 0nskers 
Maal eller dog en skaansom Behandling af Sejrherrer, som de 
ikke ved Fiendtligheder havde -opbragt imod sig. 
Betragter man Kristian Fredriks Sendelse som et Forsog til 
paa fredelig Vej at naa store Resultater, kan man ikke naegte 
at ban i sin Stilling som Statbolder anvendte de bensigtsmsessig- 
ste Midler til at gjenoplive bos Normsendene den Kjserligbed til 
det oldenburgske Hus og til Foreningen med Danmark, der for- 
medelst Fredrik den 6tes uforstandige Politik havde lidt et stort 
men endnu ikke ubelbredeligt Skaar. 
Der var imellem disse Slsegtningers Personlighed en Forskjel 
ja en Modsaetning, som gjorde dette Omslag naturligt. Kongen 
var ligesaameget blottet for personlige Talenter, som ban var util- 
bojlig til og uvant med at traede i det fortrolige og selskabelige 
Forhold til sit Folk, som vsekker Kjserligbed. Han levedeogr0r' 
tes kun med sit Hof og sine Ministre. Hofmsendenes Smigrerier 
og Ministrenes Indstillinger vare bans eneste Beroringspunkter 
med Nationen. Det var de absolute Monarkers kolde og isole- 
rede Le\emaade, som ledsagedes af den mest ubetingede Tillit 
til dette Regjeringssystems Fortrinlighed. Dette Selvbedrag var 
en nodvendig Folge af at ban blev uindskrsenket Hersker i 
samme 0jeblik da ban blev myndig, og endnu Isenge forend ban 
bavde opnaaet Forstandens fulde Udvikling. 
Prins Kristian Fredrik derimod kunde i sin Ungdom ikk^ 
fornuftigvis dromme om at baere Krone. At Fredrik den 6te ikke 
