205 
til at overtage den diktatoriske Ledelse af Norges Anliggender, 
blev denne ub 0 jlige Selrstsendighedsmand afskediget, fordi ban 
altfor paatrsengende drev paa Fsestningens Udrustning, og en ny 
Kommandant, den uheldige Oberst Hals ansat. Og for at ikke 
denne Mands bekjendte Medgjorlighed imod Overordnedes Vilje 
skulde vaere den eneste Borgen for at ban i Farens Stand skulde 
undlade at udgyde Blod, blev Faestningen efterbaanden berovet 
de Forsvarsmidler, Ammunition o. s. v., sorn Mecblenborg allerede 
forben bavde anseet for iitilstraekkelige. Endelig for at gjore 
Sagen yderiigere klar, erklaerede Kongen i et Statsraadsinode 
den 6te Juli, bvortil Ejdsvolds-Praesidenterne Anker, Fabricias og 
Sverdrup vare tilkaldte (Re6), altsaa forend endnu Krigen vai* 
begyndt, at ban var vilbg til, overenstemmende med defireStor- 
magternes Kommissarers Forlangende, at overgive de Svenske 
Fredriksbald og Fredrikstad! Og denne Kongens Anskuelse blev 
i en Skrivelse til Kommandanten tydelig nok udtalt. At Kristian 
Fredrik under Krigen personligen og udtrykkelig gav Ordre til 
at afbryde Brobovedet ved Langenaes, der forsvarede Overgangen 
over Glommen, og til at bans Orlogsmagt skulde forlade Hvaloerne, 
or bekjendt nok. 
Der bebovedes ikke Kristian Fredriks lyse Forstand til at 
indse at en saadan Krigsforelse aldrig kan lede til Sejr. Men 
som politisk Demonstration, til at ledsage Underbandbnger, var 
den tilstrsekkebg. Hans Riistninger og Opstillelsen af en kamply- 
sten Arm6 langs Grsensen, bindrede at Norges Underkastelse fik 
Skinnet af Frivilligbed, eller at den for tidligt hlev et fait accompli, 
on fuldbragt Handling. Dersom Hensigten var, ved Underband- 
linger med de legitime Stormagter at stemme dem gunstigt for 
Vedligeholdelsen af det Oldenborgske Hus i Norge, maa man 
endog indromme, at Kristian Frediuks Fremgangsmaade var den 
I'igtigste. Endog om ban vandt et Slag, kunde ban ikke i Kri- 
geraere vente at overgaa den Napoleonide, som ban bavde imod 
sig- Det var altsaa ikke formedelst Bedrifter at ban kunde baabe 
at foretr®kkes for bam. Han stolede paa at mange af Europas 
“lest formaaende Msend ikke yndede Sveriges Bemadotte mere 
