217 
beslutte sin Adskillelse, saasnart Konsfitutionen var udarbejdet. 
K. Magnus Falsens Motivering af denne Beshituing var vis- 
seligen saa dunkel, at det derefter maatte blive umuligt for en 
uerfaren Porsamling at overskiie alle dens Folger. Lmtidige 
beskrive ogsaa den hele Forhandling som en Overraskelse. K. Mag¬ 
nus Falsen ytrede: „Her at ville trsenge ind i Diplomatikens Irgange 
og bestenime Norges Forhold til fremmede Stater, vilde unagtelig 
vffire et ligesaa uendeligt som usikkert og jeg tror denne For- 
samling aldeles uvedkommende(?!) Arbejde. — Og hvad Norges 
Forhold til andre Stater angaar, hvo af os bedommer, hvo kjen- 
der, hvo kan bedomme og kjende dette? Have vi ikke seet, se 
vi ikke dagligen i et Nu de storste politiske Omvaeltninger fore- 
gaa?« Det var dog forst den 29de April at man paa Ejdsvold 
erfarede Paris’s Kapitulation og Napoleons Paid. Hint mferkvaerdige 
Forslag blev derimod antaget den 19de April imod 55 Stemmer, 
idet Prsesidenten gjorde Udslaget. Rigsforsamlingen, som altsaa 
strax adskiltes, da dens Vserk skulde trsede ud i Livet ogVirke- 
ligheden, afskar sig derved al Indflydelse paa Krigens Forelse. 
I de flesteLande bar man under farligeKrige fundet atNational- 
Forsamlingens stadige Samvirken er af den yderste Vigtighed ikke 
blot til at oplive Modet hos Soldaterne, men isser til at vedlige- 
bolde hos Borgerne Iveren til at gjore Opoffrelser og til ideligen 
at styrke Regjeringens Magt ved den populfere Stemme. Men 
Norge skulde, efter K. Magnus Falsens Forslag, under sin farlige 
Naflifengighedskrig ingen Nationalforsamling have; og det fik 
iogen. Den ny valgte Konge var altsaa udrustet med diktato- 
risk Myndighed. 
Dette fulgte nu vistnok ligefrem af at Kongemagten var den 
oneste tilstedevserende Myndighed i Landet, dengang Fiendtlighe- 
derne begyndte. Men til Overflod blev det udtrykkeligen bestemt 
paa Ejdsvold, ogsaa efter K. Magnus Falsens Forslag af 13de 
'^laj, at Regjeringen, indtil Storthinget forste Gang skulde sarnies, 
nemlig til den Iste Fej)ruar 1815, skulde have den mest udstrakte 
fioansielle Myndighed til at serge for Statens Udgifter, uden at 
engang var opgjort noget ordentligt Budget. Navnligen skulde 
