222 
imod, efter de kuns 11 Stemmer, der udhykkelig i Rigsforsam- 
hngen udtalte sig for den norske Krones stedsevarende Isolering 
fra andre Landes, vsere tvivlsomt om en saadan Anskuelse af 
Fsedrefandets Nytte og Magt dengang existerede hos nogen. En 
Tid, daNormfenderne holdt paa at forhungre af Mangel paaKom- 
Tilforsel, og da de forgjfeves bankede paa udenlandske Kabinet- 
ters Dore, rar sikkert ikke gunstig til at fremelske enten over- 
revne Indbildninger om Landets Hjaelpekilder eller til at bibringe 
fOTStandige Folk Foteslillinge,, om Nytten af en Afetengniog f™ 
borbindelse med'Fpsender. 
Vi have seet at den, som ansaaes for Afsondret-Politikens 
egenthge Hovedsmand, var en gjennemfort og stedse konsekvent 
Skandinav. K. Magnus Falsen sluttede sig ogsaa siden med li- 
gesaa oprigtig Lojalitet til den svensk-norske Union, medenshan 
dog med Varme afviste Nikolaj Wergelands Paastande om at 
oieningen med Danmark harde vseret skadelig for Norge, saaat 
altsaa Norm^endenes gamle Nationalhad imod Sverige nu herefter 
e ive Plads for et nyt, ligesaa grundlost, imod Danmark. 
Denne Vending fremtraadte vel efter 1814 f 0 rst hos Nikolaj Wer- 
g , men man ser til Overflod af Justitiarius Berghs og G. 
oms senere Skrifter at en stserk Fordom imod Danmark maa 
l^erskende hos en stor Del af det Wedelske Parti. 
^ Opfattelse af de nationale Forholde beviser at 
' 'C vai det hos alle. Imidlertid maa denne Afvigelse i 
ommen om den store Forandring som i 1814 foregik med Nor- 
f '1'^ T' msEgtigen til i de nfermest folgende 
Partiw Udsoning imellem de to under Krigen dannede 
udpl ™*<^lErtid det ene af disse er bleven anseet for mere 
Uafh • ^ Gave tilsigtet en mere afsondret norsk 
landske? r "" udenlandske som inden- 
di^e V vffisentligen blevne .dldledede af det overfld- 
SkandinlXs Tom Misundelse, hvoraf saarel 
lieeViHnp K j ™udre Staters Saga bserer saa tyde- 
® yr • De fleste norske Skrifter om disse Begivenheder 
