232 
risk Interesse end de utallige Planer, som tegges, og som, naar 
de slet ikke traede ud i Livet, kuns blive at anse for Luftkastel- 
ler. Thi naar en Hands vigtigste Handlinger frembyde noget 
sffiregent uforklarligt, maa man, for at finde deres Motiv, udforske 
bans Hensigter, hvad enten disse bleve opnaade eller ikke. 
Der ere netop blandt den norske Regents skjmbnesvangre 
Handlmger nogle, som afvige fra andre Personligheders i lignende 
tilling. Det er nemlig sikkert, at ban havde en vmsentUg Del 
1 at Ejdsvolds-Grundloven blev saa demokratisk som den er. 
Det var nemlig af egen selvtiltagen Magtfuldkommenhed at 
Regenten i sine Kungjorelser af 19de Febr. 1814 fastsatte VaJg- 
maaden tor den af ham sammenkaldte konstituerende Rigsforsam. 
samlmg. De Grundsmtninger, hrorefter denne Forsamling skulde 
vffilges, rare ikke afhandlede eller diskuterede i noget Folke- 
Mode, som kunde Imgge Baand paa Prinsens Vilje. De udgik 
ra ans Kabmet, uden at Almenheden forud havde en Anelse 
om dem. Alligevel afhang det af disse Bestemmelser enten Ejds- 
voldsthinget skulde komme til at reprmsentere enten det norske 
Samfunds overste, mellemste eller nederste Lag. 
Pnnsens Valgregler vare folgende; hvert Amt skulde sende 
tre Reprmsentanter, men af disse skulde mindst 6n vmre af Bon- 
es an en. Mandals Amt’ benyttede sig af sin Valgfrihed td at 
maS T ™-dst dn 
Afd 1 m Armeen ogFlaaden skulde hver 
fahnt”^ r, Reprmsentanter, bestaaende af ligemange Be- 
fabngsmmnd og Menige (Soldater eller Matroser). 
udforr"' Memoirer skUdre 
Wedek v Bestemmelser vakte hos Grev 
Off virk!r^^f “®dvirke den Opposition, som Regenten ventede 
lertiTefd ft <^odsejere. Imid- 
disse Valg-Regler, som viesentligen 
ninffen i TST^ -Borsamlingen dens demokratiske Prmg. Stem- 
i Samfundet^t saa gunstig for de hojere staaende 
Wundet, at der ikke blev Sporsmaal om at udelukke nogen 
