238 
flk derved ligesaa liden Indflydelse paa vor Grundlovs Tilblivelse 
som Grev Wedels engelske M0nstere. 
Der er endog Grund til at tro at det Wedelske Partis skan- 
dinaviske Politik i en ikke ringe Grad bestod i det Slags Kon- 
servatisme, som saedvanligvis brioger rige Maend til at vaelge den 
Udvej, der lader sig betrmde med mindst Opofrelse, uden at 
man saa noje tager Hensyn til det Maal, hvorhen den leder. Om 
Hordingen selv, Grev Wedel Jarlsberg, er det tydeligt nok at 
ban felte en storre Forkjaerlighed forSveriges politiske Udvikling 
og Samiundsforholde end for Danmarks. Men der Andes ikkeen 
eneste af Partiet udenfor ham, (ikke engang bans Svigerfader P. 
Anker) som derpaa bar afgivet noget lignende for Historien 
utvetydigt Bevis. Hvad bans Ven, Jakob Aall, angaar, bserer 
bans hele Liv et saa afgjort Praeg af Kjaerbghed til Danmark, at 
man ikke kan vmre i Tvivl om at for ham fremstillede sig For- 
eningen med Sverige kuns derfor onskelig, fordi den var nod- 
vendig. Han indsaa at den ikke kunde afvendes uden Opofrelser, 
som ban neppe ansaa noget politisk Maal at vmre vaerd. J. Aalls 
menneskevenbge Karakter var visselig ude af Stand til at fale 
Nationalhad imod Sverige. Han formaade ikke engang at be- 
gi-ibe at bans Landsmsend folte det. Men desmere fulgte det og- 
saa af bans Individualitet at ban elskede Danmark. 
Uden at ville domme om de andre Msends Synsmaade inden 
det Wedelske Parti, som ikke have ytret sig offentlig, er det klart 
at de politiske Ulykker, som i Krigens Aar havde hjemsogt Norge, 
nsesten alle kunde udledes fra at Norge havde vmret adskilt fra 
Sverige, og saaledes nu, bgesom ofte for, kom i Krig med den 
Nabo, der kunde tilfeje os den storste Skade. At bemevne disse 
Ulykker, der havde gjentaget sig i Aarhundreder, skadelige Virk- 
ninger af Forbindelsen med Danmark, er en Forvexling, som 
man skulde tro var umulig, dersom man ikke havde sdt den halve 
Literatur opfyldt deraf. 
At Jakob Aall og de flere, som delte bans Stemning, allige- 
vel heller sluttede sig til Grev Wedels Synsmaade end til K. Mag¬ 
nus Falsens, kan vel rimebgst udledes af at de ansaa den sidste 
