245 
for Friheden, ikke blandt vort erfaringsl 0 se Folk skulde kaldeset 
Angreb paa den. Men under denne Forudssetning kunde ingen 
have forregnet sig mere end ban. Imellem 1815 og 1830 havde 
Embedsmsendene en iojnefaldende Overveegt paa Storthingene^ 
formedelst Bestemmelsen om at intet Amt skulde sende mere end 
tre Repraesentanter. Og General-Prokuror-Embedet betragtedes 
strax af Pressen, der da som ssedvanlig udtalte den herskende 
Mojoritets Aand, som en Trusel og en Fommrmelse imod alle 
Embedsmsend. Til dem kora altsaa den ny General Prokuror 
strax i det aller misligste Forhold. 
Da det overordentlige Storthing kom sammen den 16de Sept. 
1822, bestemtes det kun med 38 St. mod 27, at Falsens ny Embede 
ikke var uforenligt med Storthingshvervet. Men Storthinget i 1824 
indgik den 6te August til Kongen med en Adresse om at General- 
Prokuror Posten snarest muligt maatte afskaffes. Under saa- 
danne Forhold ombyttede han den allerede i det folgende Aar 
1825 med Stiftamtmands-Embedet i Bergen, og fik aldrig nogen 
Eftermand som General Prokuror. Det er neppe muligt at be- 
tragte denne sidste Befordring anderledes end som en segte kon- 
stitutionel Vilje til at ville rette sig efter National-Forsamlingens 
Misbilligelses-Votum, endog naar det havde rammet ham selv. Det 
var en smertelig Erkjendelse af en Fejltagelse. Men han forsogte 
ikke enten paa at trodse den Folkeaand, for hvilken han ha\de 
virket, og heller ikke paa at spilde sin Arbejdskraft i Kamp imod 
Omstaendigheder, som vare overvaeldende. 
I 1827 blev Magnus Falsen Justitiarius i Hojesteret og snart 
efter Medlem af Lovkommissionen (efter Statsraad Kristian Krohgs 
l)0d). Men bans Helbred var nu saa nedbrudt, at bans Liv ind- 
til den 13de Januar 1830 (bans Dodsdag) kun var enenesteSyg- 
<^om. Hans Livslob udstraktes altsaa ikke til fulde 48 Aar. Alli- 
gevel indeslutter det den indflydelsesrigeste politiske Virksom- 
hed, 8om iiogensinde :er falden i en Normands Lod, og som 
^letop forklarer hvorledes den maatte brat afskjsere Livet. Knyt- 
tet dertil var Udgivelsen af en Msengde polemiske Skrifter (For- 
svar for Odelsretten, Forsvar for Overholdelsen af Ejdsvold- 
