20 
Enkeltheder fra Ydersiden, da kan det vist nok ikke negtes, at 
mange Led i sin eiendommelige Tilvasrelse have Udseende af 
Selvbegrsendsning, fornemmelig i den organiske Natur, idet Indi- 
videts eiendommelige Typus viser sig som selvbestemt Ende- 
lighed. Men foruden at den iboende Uendelighed rober sig i 
Individets Anlaeg til uendelig Forflerelse, rebar den sig ogsaa i 
dels Bestraebelse for stone Udvidelse af egen Tilvairelse i Tid og 
Rum, end det kan naae, og forsaavidt Begrsendsningen maa til- 
ski-ives indre Aarsager, vil den ogsaa i disse findes at reise sig 
afden fra Enheden uadskillelige Flerhed; thi enhver levende 
Kraft mdeholder i sinEnhed en Modssetning, som man kan kalde 
dens Polaiitet, idet den ytrer sig i to hinanden hemmende Ret- 
mnger, nemhg en samlende (centripetal eller intensiv) og en spre- 
dende (centrifugal eller extensiv), hvorimellem den oscillerer eller 
afvexlende bevseger sig. Hos det menneskelige Individ viser denne 
Oscillation sig forst i det saakaldte punctum saliens, og siden i 
de forskjellige tilsvarende Livsytringer, hvor den for en Del let 
opdages, og for Resten nsermere kan eftervises. I de aildre Ve¬ 
das, navnlig i Charta Bade, findes derfor det hoieste Vmsen, 
Brama eller Brom, i sin Almindelighed fremstillet i afvexlende 
vo ution og Involution gjennem holier, for Tiden i Evolution 
gjennem sine tre Personligheder Bram&, Visjnu ogSiva, svarende 
til Skabelsen, Opholdelsen og Odeloeggelsen i detEnkelte, medens 
Involutionen paa en Maade svarer til Verdens Undergang efter 
den occidental Synsmaade. Men medens Evolutionen hos Indi- 
videt aabenbarersig i Sandseverdenen, unddrager Involutionen 
. g Sand8ehge Ia g«agelse, og det latente Va^en bliver der- 
saa ve) 1 ^ eDnem ® lutnin ger en Erkjendelsesgjenstand, hvisVmren 
lidt H° m , d6tS SaDdSelige Aabenba ^e dog lige saa 
hdt som andre latente Krmfters lader sig bestride. 
Ligesom der nu intet Ufornuftigt er i den Strid, der findes 
mellem hinanden hemmende Retninger i en og samme Kraft 
eller imellem hinanden hemmende Knefter i et og samme Indi¬ 
vid, hvis Livsbetingelse den endog maa ansees for at vaire saa- 
edes er der heUer intet Ufornuftigt i den Strid, der finder’ Sted 
