33 
udskeiende Drifters Slaveri — og om betimelig Indskriden med den 
fornodne Tvangsmyndighed end ikke var Pligt mod de Paagjsel- 
dende, maatte den i alle Fald ansees som Pligt mod Samfundet, 
hvis Ve og Vel afhaenger af dets Medlemmers Opforsel. En saa- 
dan betimelig Indskriden maa derfor ansees som befoiet Nodvaerge, 
da den kommer forsilde, naar det allerede er koimnet saa vidt, 
at Fordaervelsen og Elendigheden er bleven til en Kraeftskade paa 
Statslegemet. Men de herskende Begreber om Samfundets Myn- 
dighed i Forhold til dets enkelte Medlemmers Handlefrihed ere 
ikke lidet afvigende fra de her udviklede Anskuelser; thi uagtet. 
man erkjender Nodvendigheden af en Tvangsmyndighed for at 
heinme de onde og fremme de gode Idraetter, eller med andre 
Ord: for at beskytte den sande Frihed mod den falske, vil man 
dog have denne Tvangsmyndighed indskraenket saaledes, at den 
brutale Frihed for en vaesentlig Del beskyttes paa den humane 
Friheds Bekostning, efter en ideal Opfatning af Forholdene, hvor- 
med deres virkelige Til stand hos den raae Maengde staaer i mere 
og mindre skrigende Modsigelse, og efter en subjectiv Maalestok, 
der ingenlunde passer paa Folkets Baerme — som om der ikke 
kunde og maatte gjores Forskjel i Behandlingen af de bedre og af 
de slettere Samfundslemmer. Saaledes er det blevet herskende 
skjont endnu ikke almindelig Synsmaade, at den offentlige Myn- 
dighed ikke skal kunne gribe ind i Familieforholdene, forinden 
de ere udartede til en vis Grad af Yderlighed, og selv da for en stor 
Del kun efter Opfordring af de lidende Familielemmer, Noget, der 
oprorer den sunde moralske Sands hos den bedre Del afAlmuen, 
der med Uvilje sporger, om „Sligt skal gaae an a , om mHoi* og 
Mishandling nu skal vrnre tilladt,^ o. s. v. • og paa samme Tid, 
som den forarges, forvildes den tillige i sine moralske Begreber, 
saaledes at Enhver lidt efter lidt begynder at skeie ud paa sin 
Maade. Det er ikke at skaane men at vanrogte de bedre Folel- 
ser i det Store, naar man ikke vil skride ind mellem Egte- 
faeller eller mellem Forseldre og Born, uden at den Lidende be- 
kvemmer sig til at klage, eller Udskeielsen gaaer til en vis Yder- 
bghed; thi det er indlysende, at man derved naerer Fnekheden, 
Vidensk.-Selsk. Forh. 1861. ^ 
