38 
saa kaldte relative Retstheori fortraengt af den saa kaldte abso¬ 
lute Retstheori, eller Conventionstheorien, der vel lader Fornuf- 
tens Autonomi gjaelde som Dydsprincip, men paa Grund af In- 
dividernes medfodte Frihed og Lighed ikke anseer denEne mere 
befoiet end den Anden til at repraesentere denne Autonomi i 
faelles Anliggender, og derfor ikke kan komme til nogen gyldig 
Statsindretning, uden at bygge den paa Forudsaetningen om en 
frivillig Overenskomst mellem alle Vedkommende, hvorved den 
individuelle Autonomi kan opsummeres til Folkesouverainetet. 
Folkeviljen er saaledes denne Theoris absolute Retsprincip, hvorli- 
det den end maatte svare til Fornuftens Fordringer, da disse 
efter et saadant Princip vel kunne betragtes som moralske, men 
aldrig som juridiske Forpligtelser, saa laenge de ikke som saa- 
danne af Folket ere vedtagne, eller med andre Ord : saa laenge 
vox dei ikke er sanctioneret af vox populi. Da Valgfrihedsbe- 
grebet, som Retsprincip er indholdslost, betragtes Naturret i Or- 
dets almindelige Forstand af den absolute Retstheoris Tilhaen- 
gere folgelig soin en Uting, medens kun det virkelige Valg (den 
positive Ret) skal kunne afgive en bindende Regel. Imidlertid 
kan man under Forudsaetning af et fornuftigt Valg ogsaa efter 
denne Theori faae et Slags Naturret paa Papiret. Sin beromteste 
Fremstilling har Conventionstheorien fundet hos Franskmmndene 
i Rousseaus Contrat social, hos Tydskerne i Fichtes Grundlage 
des Naturfechts; sin beromteste Anvendelse har den fundet i den 
garnle Verden under den franske Revolution, i den nye Verden 
under den nordamerikanske Union. Hvorledes imidlertid Fransk- 
maendene forstod sitLosen: liberte, egalite et fraternite, og Nord- 
amenkanerne de i Indledningen til deres declaration of indepen¬ 
dence opregnede Menneskerettigheder, er bekjendt nok, og be- 
hover derfor ikke her at eftervises. Theoriens Uholdbarhed lig- 
ger for Resten ikke mindre klart for Dagen i Begrundelsen end i 
Anvendelsen. Umuligheden af, i Regelen at tilveiebringe en M- 
viUig Overenskomst mellem alle Vedkommende, der skulde kunne 
a give den nodvendige Grundvold for en nogenlunde forsvarlig 
tatsmdretmng, fremgaaer saa vel af Tingens Natur som af al- 
