136 
Blandt de af Philippi (Archiv filr Naturg. 1839, 1840 og 1843) 
desvtene ikke med tilstrsekkelig Fuldstsendighed beskrevne Co- 
pepoder fra Middelhavet synes endeel, nemlig Nauplius, Laophonte, 
Metis, Aenippe. Oncsea, Euryte. og Idomene, at staae naer ved 
vore her omhandlede (hvis ikke nogle af dem ved noiere Under- 
sogelse skulde befindes at henhore til Familien Corycaeidae Dana) 
forsaavidt som de bageste Antenner hos alle disse Slaegter ere 
simple eller udeelte. fodforniige og paa Enden besatte med Kroge 
eller krumme Borster. Vel har Philippi ikke iagttaget Parasitis- 
mus lios nogen af disse Former, men de kunne i den Tilstand, 
hvoii han lorefandt dem („mellem Alger og sammen med andre 
Dyr“) let vjere komne bort fra deres Vau-ter. 
Endelig vise ogsaa Slaegterne Notodelphys Allman (Annals of 
Nat. Hist. 1847) og Notopterophorus Costa (Fauna del regno di 
Napoli, Leuckart Arch. f. Naturg. 1859), hvilke begge jeg ved 
den bergenske Kyst har fundet parasitiske i Gjellesaekken af Asci- 
dier, ved Beskafienheden af de bageste Antenner Lighed med I 
vore her beskrevne Dyr, og navnlig den forste med min Chone- 
philus dispar ved dens eneste og dorsale iEggesa'k, men slutte 
sig dog ved deres vel udviklede Munddele (Maxiller) naermere 
til de typiske Cyclopider 
De hei omhandlede fire Copepoder danne saaledes med Er- 
gasilus (som dog afviger ved sin meget korte, kun af 2 —3 Led sam- 
mensatte Abdomen og, som det synes, ved den ringe Udvikling 
af Maxillarfodderne) og maaskee nogle af de nys naevnte Slaegter 
en egen naturlig Gruppe naermest ved de typiske Cyclopider og 
^ eni ' e< ^ deres simple (aldrig toyrenede), fodformige, P aa 
med een eller flere Kroge til Anhoeftning bevoebnede bageste 
enner, sanU ted den ringe Udvikling eller ncestm rudimentcere TU- 
statul af de fleste Munddele (f. Ex. Mangelen af Mandibular- og Maxd- 
arpalper) med Undtagelss af Maxillarfodderne (tredie Maxillepar efier 
Ltljeborg, ferste Fodpar efter Dana), hvilke ere vel udviklede og dif- 
ei e>e hos de forskjellige Kjon, idet de hos Hannerne allid ere betg- 
! igt starve end hos Hunneme og paa Enden forsyne.de med en tteU 
J Netop i disse Henseender komme de ogsaa overeens 
