16 THALEN, METHOD ATT UNDERSÖKA JERNMALMFALT. 
Det andra slaget af ytor omfatta vinkelvärden från och med 
vinkeln för den neutrala linien till 0°. De karakteriseras der- 
igenom, att de allesamman hafva en sorts konisk form och sina 
spetsar likaledes belägna i magnetstängens öfre ändyta, i följd 
hvaraf de invid stången omsluta det första slaget af ytor. När 
dessa ytor af andra slaget nått en viss höjd, böja de sig likt ett. 
bräm utat för att åter nedgå mot marken, liknande ungefär en 
vattenkonst, som kastar sina strålar at alla håll, blott vi tänka 
oss dessa stralar sammanbundna till ytor och derjemte låta den 
olikhet förefinnas, att de till en gifven yta hörande kurvorna 
stiga högst söder om magnetstången, men lägst norr om honom. 
Horisontalgenomskärningarne hos detta andra slag af ytor bilda 
de kring minimi-punkterna a fig. 1—3 erhållna kurvorna.! 
I fall magnetstangen väl far förblifva i sitt ursprungliga 
vertikal-plan, men lutas omkring 20° mot vertikallinien, vare sig 
at norra eller södra sidan, erhallas analoga kurvor i horisontal- 
planet med de redan anförda, ehuru de i ena eller andra rikt- 
ningen bli i nagon man hoptryckta. Jag har derför ej ansett 
det erforderligt att nu atergifva dem. Ungefär detsamma kan 
sägas om de esokliniska kurvor, som vid användning af mjukt 
jern pa det ofvannämnda sättet erhöllos. | 
Deremot har jag ansett de isogoniska kurvorna förtjena att 
upptecknas. Fig. 5—7 angifva deras form. De bäda figurerna 
5 och 6 äro hvarandra temligen lika. Man finner derstädes 
tvänne multipelpunkter, hvilka till sina lägen motsvara maximi- 
punkterna hos de isodynamiska kurvorna. I dessa multipelpunk- 
ter visar kompassnalen ett indifferent jemnvigtsläge. Ju högre 
horisontalplanen äro belägna ofvahom magnetstängen, desto när- 
ware hvarandra rycka dessa multipelpunkter, och de särskilda 
ringformiga kurvorna dragas samtidigt mer och mer från hvar- 
andra, tills de slutligen, sasom i fig. 7, bli fullkomligt fristaende. 
De & fig. 6 utsatta pilarne antyda kompassnalens verkliga rikt- 
ning inom och utanför den härstädes befintliga 90°-kurvan. 

! Huru de isodynamiska kurvorna och ytorna gestalta sig under det genom 
magnetstängens öfre ända gående -horisontalplanet, är för ögonblicket ej nöd- 
vändigt att veta; derom vid ett annat tillfälle. | 
