12 THALEN, METHOD ATT UNDERSÖKA JERNMALMFÄLT. 
erhållit ett mawımi-värde hos deviationsvinkeln norr om magnet- 
stangen och ett minimi-värde söder om honom, samt omkring 
hvardera punkten funnit en mängd slutna kurvor för lika inten- 
sitet, hvilka dock i närvarande fall förete en langt större regel- 
bundenhet, än kurvorna från malmfälten. Af denna likhet mel- 
lan de vid mitt försök och de ofvannämnda pa malmfälten er- 
hållna kroklinierna drager jag den slutsatsen, att den redan gifna 
förklaringen i afseende på betydelsen af de a malmfälten funna 
maximi- och minimipunkterna är riktig, och 1 öfrigt att en mängd 
af de vid försöken funna resultaten hafva, åtminstone i vigti-. 
gare fall, sin motsvarighet och tillämpning vid de på malm- 
fälten anstälda magnetiska undersökningarne. 
De bifogade figurerna I, 2 och 3 gifva ett begrepp om de 
tsodynamiska kurvornas utseende, da magnetstangen hade ett 
vertikalt läge, och hans öfversta ända successivt befann sig pa 
55 m.m., 205 m.m. och 375 m.m. afstand fran det horisontal- 
plan, i hvilket deviationsmätningarne försiggingo. 
Å hvar och en af de tre teckningarne finnes det, mellan de 
båda grupperna af slutna kurvor, en kurva, som icke är sluten. 
Emedan hon motsvarar den vinkel, som erhålles, da magnetstan- 
gen är aflägsnad, skulle jag vilja kalla henne »den neutrala kur- 
van». Jemföras sinsemellan hennes lägen a de tre figurerna, 
visar det sig, att hon närmar sig till minimipunkten, ju högre 
horisontalplanet är beläget ofvanom magnetstången. Pa fig. 2 
finnes dessutom en annan anmärkningsvärd kurva, hvilken före- 
ter en multipelpunkt. Denna linie bildar således en ögla, som 
i sig innesluter ett nytt maximum, under det att multipelpunk- 
ten sjelf motsvarar ett minimum. Jag skall strax närmare redo- 
göra för uppkomsten af denna multipelpunkt, men vill dessför- 
innan fästa uppmärksamheten på de olikheter, som förefinnas mel- 
lan de tre nämnda horisontalplanens isodynamiska kurvor. I 
fig. 1, tillhörande det lägst belägna planet, äro kurvorna kring 
maximipunkten tillplattade, de omkring minimum deremot nästan 
cirkelrunda. Maximikurvorna a fig. 2 hafva deremot en utböj- 
ning åt söder, minimikurvorna en motsvarande inböjning på norra 
