14 GYLDEN, OM DE SMÅ PLANETERNAS RELATIVA STÖRINGAR. 
2 
i hvarje fall erbjöde den praktiske räknaren samma fördelar, 
som de mekaniska. | 
Man behöfver alldeles icke vid en analytisk method fästa det 
vilkor, att vid densammas användande skulle framga det abso- 
luta beloppet af de störande krafternas inverkan, eller de s. k. 
absoluta störingarne, utan hon kan likasåväl inskränkas derhän, 
att man förmedelst densamma endast erhåller differenser emellan 
olika störingsvärden, eller s. k. relativa störingar. Under en 
sådan inskränkning bortfaller den betydligaste delen af de svarig- 
heter, hvilka i annan händelse möta vid den numeriska använd- 
ningen af de analytiska störingsuttrycken, naturligtvis under den 
förutsättning att man på ett ändamålsenligt sätt begagnar sig af 
de fördelar, hvilka den ofvan antydda inskränkningen erbjuder. 
Härvid öppna sig dock flera vägar, af hvilka det torde vara 
svårt att finna den kortaste förrän desamma medelst numeriska 
exempel blifvit bepröfvade. Den method, som i det följande 
framlägges, äger åtminstone. den förtjensten att de analytiska 
operationerna i densamma äro så få och så enkla som möjligt. 
Sedan differentialeqvationerna, hvilka bestämma störingarne, 
blifvit reducerade till qvadraturer genom den s. k. störingsfunk- 
tionens utveckling i serie efter potenserna och produkterna af de 
störande krafterna, qvarligger den väsentligaste svårigheten i 
integration af differentialformler, hvilka såsom faktorer innehålla 
radikaler, der trigonometriska funktioner af tvenne olika och 
sinsemellan inkommensurabla föränderliga vinklar förekomma un- 
der rotmärket. Då problemet inskränkes till härledningen af 
relativa störingar under en passande tidrymd, hvilken i ingen 
händelse får öfverskrida den störda planetens omloppstid, så 
kunna dessa tvenne vinklar uttryckas medelst en enda, hvarefter 
de återstående operationerne blifvit i väsentlig grad förenklade. 
Vi kunna antaga, att de ifrågavarande vinklarne äro den 
störda och den störande planetens excentriska anomalier, hvilka 
vi beteckna med & och &'; "vidare beteckna vi de bägge plane- 
ternas medelanomalier för någon viss epok med c och ce, deras 
medelrörelser med » och »' samt slutligen deras banexentriciteter 
