14 SUNDEVALL, SPETSBERGENS FOGLAR. 
komligt dolda genom en svag betäckning av snö eller en tunn 
isbro, uti hvilka man således ständigt var utsatt för att ned- 
störta i avgrunden och ohjelpligen förgås. (Se Aftonbladet 1873 
d. 9 Okt. och följande dagar). | 
Ehuru Spetsbergens foglar redan blivit på flera ställen upp- 
räknade, sa lemna vi dock här en ny förteckning pa alla i dessa 
hyperboreiska trakter funna arter, hvarav synes, att 2:ne arter 
äro hemförda med 1868 ars expedition, som ej förr, atminstone 
ej med säkerhet blivit träffade där, nämligen Loxia curvirostra 
och Strepsilas interpres. | 
Denna förteckning visar även att 30 fogelarter hittills blivit 
anförda sasom funna vid Spetsbergen och Beeren island; bland 
hvilka dock en (Loxia) icke är sedd på det först nämnda landet 
och säkert varit blott tillfälligtvis förvillad så långt opp i is- 
havet; — att 3 arter icke med säkerhet kunna anses vara sedda 
där: (Falco sp.; Charadrius morinellus och Lestris pomarhina); — 
att de övrige 26 verkligen äro därstädes funne; men att bland 
dessa 26 äro 4 som ännu icke kunna anses sasom arlıga och 
bestämda invånare (Strix nyctea, Charadrius hiaticula, Strepsilas 
och Cygnus). Saledes atersta blott 22 arter som nu med säker- 
het kunna sägas tillhöra landet eller arligen förekomma och 
fortplanta sig pa Spetsbergen. (Dessas namn äro satta med fet 
stil). Men bland dessa 22 arterna kan blott en enda anföras, 
som säkert stannar kvar under hela vintern, nämligen Rıpan 
(Lagopus). Alla de övriga torde flytta bort under den mörka 
tiden för att vistas i havet eller i sydligare länder. Dock kan man 
sätta i fråga huruvida alla exemplar av Tringa alpina och Larus 
Av alla de 25 säkert funna arterna äro 

eburneus flytta bort. 
exemplar hemförda åren 1868 och 1873, nämligen 18 från Mossel- 
bay, 3 från andra delar av nordkusten (Mormon, Strepsilas och 
Lestris cephus); 3 allenast från vestkusten (Anser brachyrh., A. 
leucopsis, Somat. spectabilis), och 1 blott från Beeren island (Loxia). 
Fogelarternas fördelning efter Ordines visar sig ännu så- 
som aldeles egen för Spetsbergen, enär blott en enda art (Em- 
beriza nivalis) finnes där av hela första Ordningen (Oscines) som 
