36 ALMQUIST, : RESEBERÄTTELSE. 
äfven våra rikaste fjell, men endast i mycket spridda individer. 
En stor del af de arter, som jag först ansåg egendomliga för 
den mest gynnade lokalen Blasten, hittade jag denna gang äfven 
annorstädes. Det var i synnerhet sjelfva stortoppen och dess 
sluttningar åt vester och söder, der jag gjorde de bästa fynden, 
sasom Lecanora gelida, Segestria mamillosa, Pannaria eleina; 
sasom mer eller mindre allmänna 1 denna region måste anses 
Lecanora fulgens v. alpina, Myrini, Pertusaria oculata, glome- 
rata, Bilimbia syncomista, Helocarpon crassipes, Lecidea arme- 
niaca a, Rhexophiale coronata. Bland fynd gjorda pa andra 
delar af Skutan förtjena anmärkas Cladonia vermicularis (Bla- 
sten), Gyrophora polyphylla (1 den lägre delen af regio alpina), 
Lecanora rhyparhiza (ofvan Mörvikshummeln), lacustris (ända 
till 4,000' höjd), Blastenia oligospora (Blåsten), Biatorina Stere- 
ocaulorum (Blasten), Diatora leucoph@a c. v. griseoatra, Bu- 
ellia Rittokensis, Polyblastia terrestis (Blasten), Arthonia para- 
semotdes. Det som i synnerhet förstör äfven de mest lofvande 
lokaler på Skutan liksom pa Snasahögen, är det öfverallt ned- 
sipprande snövattnet; och det är just den jemförelsevis stora 
friheten från sådant, som gör Blåstens företräde framför bergets 
öfriga delar. En i detta hänseende ännu bättre lokal lyckades 
jag slutligen paträffa, nemligen Skutans vestligaste hörn. Här 
träffades derför också en ganska intressant lafvegetation: Cla- 
donia vermicularis, Rinodina turfacea, Lecanora geminipara, 
frustulosa, rhodopis (klent utvecklad), alpina, Pertusaria oculata, 
bryontha, glomerata, dactylına, panyrga, Bilimbia symcomista, 
Biatora rupestris, miscella, Lopadium fecundum, Helocarpon 
crassipes, Jthizocarpon excentricum, Polyblastia terrestris, the- 
leodes, scotinospora, Thelidium pyrenophorum, Rhexophiale co- 
ronata, Gyalecta peziza, Leptogium scotinum. Under våra van- 
dringar inom fjellregionen funno vi äfven tva för Skutan nya 
fanerogamer, Sagina nivalis pa Skuttoppens sluttning ner mot 
Tvärähvalfvet, samt Juncus arcticus nedanför de drifvor, från 
hvilka Mörviks-an leder sitt ursprung. — Vårt hufvudsyfte, da 
vi togo qvarter i Husa, var emellertid ej undersökandet af 
