16 TÖRNQUIST, OM SILJANSTRAKTENS PALBOZOISKA FORMATIONSLED. 
senares sferoniter aterfinnas i Norge i etagen 3, under det eta- 
gen 4 äfven omfattar våra Trinucleusskiffrar 1). 
Trinueleusskiffrar. Detta led omfattar, med den nedre gräns, 
jag ofvanföre antagit, och den öfre begränsning, som LINNARS- 
SON uppstält ?) och som otvifvelaktigt är riktigare än min äldre, 
tre skifferartade lag med mellanliggande kalk. Lägsta skiffern 
är mergelartad och till färgen grå eller grågrön. Det skiljes af 
ett grått kalklag fran den svarta Trinucleuskiffer, hvars fauna 
redan HISINGER till en del kände och hvars trilobiter blifvit be- 
skrifna af ANGELIN sasom tillhörande hans regio Db. Öfver 
den svarta skiffern ligger ett tunnt lag af gra kalk och deröfver 
röd mergelskiffer eller mergelartad kalk. 
Det gra mergelskifferlaget framträder vid Kargärde och vid 
Fjecka qvarn. Pa senare stället har jag företrädesvis studerat 
det. Det visar sig der genomdraget af tätare eller glesare i 
rader liggande harda knölar. Faunan är temligen artrik. Jag har 
deri funnit Phacops macronra SJÖGR., Trinucleus seticornis HIs., 
Remopleurides radians BARR.?), Spherocoryphe granulata ANG., 
Ilznus sp., Lept&na sericea SIL. syst., L. quinquecostata M’Coy, 
Lept. sp.; Orthis parva PAnD.(?), Spirifer Lynx EICHW., Oya- 
thaxonia? Törnquisti LINDSTR., Monticulipora petropolitana PAND. 
m. fl. bryozon. Af bestämda arter anför LINNARSSON, utom en 
del af de nämnda, äfven Illenus limbatus LINS. (enligt LIN- 
NARSSON = Ill. glaber KJER.) och Cladopora edilis? EICHW.?). 
Flertalet af dessa fossil synes mig antyda början till ett nytt 
formationsled, och på denna grund för jag den till Trinucleus- 
skiffrarne, med hvilka den såväl paleontologiskt som petrografiskt 
företer väsentlig likhet. Gränsen mot cystidekalken är visser- 
ligen ej så skarp, att den f. n. kan förläggas i ett visst plan, 
1 
Kserurr, Veiviser ved geol. Exkursioner i Christiania Omegn, 1865. — 
Stenriget og Fjeldleren; anden Udgave, 1870, sid. 246. Äfven om uttrycket 
»Trinucleuskalkens og chasmopskalkens» på senare stället bör fattas såsom 
betecknande namn på två skiljda lag, qvarstär dock den anmärkningen, att 
sferoniterna ej uppträda i den norska chasmopskalken. 
*) LINNARSSON, anf. afh. sid. 346 och följ. 
3) R. 4-lineatus ANG. enligt LINNARSSON =R. radians BARR. 
2) LINNARSSON, anf. afh. sid. 345. 
Ne 
