ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1874, N:o 4. 19 
sedan cystidekalk. Derefter möter, något längre ned och i sjelfva 
gatan, svart Trinucleusskiffer — till större mängd synlig i åkrar 
något längre i öster —; derpa ett 25 till 30 fot mäktigt lag af 
kalk — först lös och gra, sedan hårdare och vresig, slutligen 
ater lös och gråaktig —; sedan röd Trinucleusmergel. Denna 
åter öfverlagras af en hard, grå, småkornig kalk, hvilken STOLPE 
antagit möjligen motsvara LINNARSSONS brachiopodskiffer i Vester- 
götland !). Läget öfverensstämmer med dennes, men då jag ej 
i kalken vid Nitsjö funnit andra petrifikat än en Orthisart, 
vågar jag ej upptaga den såsom sådan. Jag anför den blott 
här såsom befintlig mellan nu beskrifna och nästföljande led, 
utan att afgöra, om den bör hänföras till något af dessa eller 
anses som sjelfständigt led. Vid Skattungsbyn har jag sett en 
liknande bergart, som synes intaga samma plats, men icke heller 
der jag funnit någon ledning för dess hänförande till kända lag. 
Vid Nitsjö, der laget blott har några få fots tjocklek, täckes 
det af en hård hvarfvig kalk eller mergelskiffer, hvilken jag 
anser såsom lägsta laget i nästa formationsled. 
Öfre graptolitskiffrar. Efter det afbrott, som i profilen vid 
Sanden följer pa den röda Trinucleusskiffern, visar sig åter, sa- 
som redan blifvit nämndt, en svart skiffer. Den innesluter 
sferoidformiga bollar af nästan svart bituminös kalk. Den fauna, 
jag funnit, har utgjorts af Climacograptus teretiusculus Hıs.?), 
Diplograpsus pristis His., D. palmeus BARR., Graptolites sagit- 
tarius Hıs.(?), G. Becki BARR., Orthis sp., Orthoceras sp.; enligt 
LINNARSSON förekommer äfven Graptolites convolutus Hıs.?). 
Att luckan mellan detta lag och den röda Trinucleusmergeln 

!) STOLPE, anf. afh., sid. 4. 
2) Redan i min afhandling, »Geologiska iakttagelser öfver Fogelsångstraktens 
undersiluriska lager», 1865, uppförde jag, sid. 11, Diplograpsus rectangularis 
M°Coy, med(?), såsom identisk med Diplograpsus teretiusculus His. Exem- 
plar från Dalarne bekräfta, att dessa arter äro identiska. De festa öfver- 
ensstämma bäst med D. rectangularis, men exemplar förekomma äfven lik- 
nande de skånska, med zigzagböjd medellinie. Vid Kallholn har jag sett 
båda formerna på olika delar af samma exemplar. -—— Jemf. NICHOLSON, 
Monograph of the British Graptolitide, 1872, sid. 34 och andra ställen. 
3) LINNARSSON, anf. afh., sid. 350. 
