32 TÖRNQUIST, OM SILJANSTRAKTENS PALEOZOISKA FORMATIONSLED. 
stället der brytningen verkstälts har jag ej sett, da brottet ej 
är öppet; har derföre icke kunnat utsätta sandstenen mellan 
Aberga och Kallholn på profilen. Dess förekomst visar dock, 
att de vid Kallholn uppträdande leden ej få tänkas såsom direkt 
fortsättning af dem vid Åberga. Det af mig gjorda antagandet 
af en förkastning nedom Åberga-höjden bekräftar sig här från 
en annan sida, och profilen har förlorat sin bevisningskraft för 
den asigten, att sandstenen ligger mellan Kallholnsskiffern och 
Leptaenakalken. Beträffande sandstenens verkliga geologiska läge 
har jag här ej kunnat hämta någon upplysning. 
På norra sidan om OÖOre-elf har jag sett fast slipsandsten 
vid Hansjö by, vid Bjus fäbodar och vid den s. k. Gubbgrufvan 
utmed Emän. Sannolikt utbreder den sig mellan dessa ställen 
under den terass, som begränsas af Ore-elf och de norr om 
henne löpande bergen. Dessa bestå, sa vidt jag kunnat se, 
hufvudsakligen af Digerbergssandsten, och mellan de båda sand- 
stensarterna har jag ej funnit silurberg, utom vid Eman, der en liten 
fläck af cystidekalk ligger inpressad mellan Digerbergssandsten i 
norr och slipsandsten i söder!). Da kalken ligger omedelbart, utan 
mellanliggande äldre kalkled, stödd mot Digerbergssandstenen och 
dess hvarf äro i hög grad rubbade, kan man antaga cystidekalken 
här blott såsom ett lösryckt fragment, desto heldre som slip- 
sandsten fortsätter förbi cystidekalkens östra ända upp emot 
Digerbergssandstenen. Vid Bjus åter går Digerbergssandstenen 
mycket nära slipsandstenen, och vid Hansjö är afståndet mellan 
de båda bergarterna ej heller stort. Hade en del af silurlagen 
varit äldre än sandstenen, borde de utan tvifvel här hafva uppträdt. 
Mellan Skattungsbyn och Jocksälls fäboställe har Granan 
gjort en vacker genomskärning af de äldsta här befintliga lag. 
Vid bron, som för öfver an, ligga hvarf af ortocerkalk, lindrigt 
stupande at NO. Då man i sydlig riktning vandrar an uppför, 
kunna desamma följas i allt äldre hvarf, tills de upphöra och 
en sandsten uppträder i deras ställe, hvilken lutar likformigt 
med ortocerkalken och tydligen skjuter ned under denna, ehuru 

!) Jemf. Törnavist, 1872, sid. 24. — Storpr, anf. afh., sid. 3. 
