% 
ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1874, N:09. 9 
Om deremot deviationsmagneten, hvars magnetiska moment 
antages vara m, upplägges, sasom vid deviationer enligt tangent- 
methoden är vanligt, med sin midtpunkt pa afstandet e fran 
den fria nalens centrum, men vinkelrätt mot denna nals nyss- 
nämnda ställning, kommer denna nal att devieras vinkeln o. 
Vid jemnvigt måste da de bada vridningsmomenten fran £ och 
deviationsmagneten vara lika stora, och man erhaller alltsa 
RSine=2.2|[1 + 3) Cosa BE ie (9) 
hvarest a är en af deviationsmagnetens beskaffenhet beroende 
konstant. 
Sätta vi he 
A, Bal bt 5) unhunleiaevida) 
och ur (2) i (3) insätta värdet pa X, erhalles 
B = ang 6 VM 1 RE RE) 
hvilken formel redan i min föregaende uppsats blifvit anförd 
såsom eqvationen för de isodynamiska ytorna. 
Låter man dessutom » beteckna horizontalafstandet från 
2-axeln till observationsorten (punkten .»,;,, 2). i följd hvaraf 
=S ASKR 
CON oh Sin NE (6) 
z 
samt man tänker sig stangens magnetism vara koncentrerad i 
hans ändpunkter, fås lätt 
Female se ss (D. 
21 
De isodynamiska ytornas eqvation kan saledes enligt (4), 
(5), (6) och (7) skrifvas pa följande sätt: 
2 EI ee 1 1 | 
RS IE en 
Bland alla de ytor, som i föregående eqvation innefattas, 

kan man på grund af deviationsvinkelns storlek urskilja 3 sär- 
skilda slag. 
1:0) «= «,, da med «, förstås den deviationsvinkel, som 
för i fråga varande observationsort skulle erhållas, i fall ingen 
magnetstång der i närheten förefunnes. Denna yta, hvilken jag 
