ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1874, N:0 95. 11 
ligheten af det under 1:o b) angifna fallet, i enlighet hvarmed 
z-axeln sjelf utgör en neutral-linie. 
Det gifves: således en neutral-linie, belägen längs z-axeln, 
och tvänne neutrala ytor, hvilka sistnämnda skära hvarandra 
vinkelrätt längs y-axeln och utgöras, den ena af ett horizontal- 
plan, den andra deremot af en egendomligt formad och vertikalt 
stäld yta, hvars eqvation är, 
TE M i i 1 \ 
= m ec Em Prem > KO 
Bland mawimi-ytorna förtjenar det speciela fall att närmare 


skärskädas, för hvilket man har 
(= UV 
Enligt (8) finner man omedelbart, att det för undvikande 
af imaginära värden erfordras, att 
OR onssaledeser2 7, 
1 följd hvaraf denna maximiyta förvandlar sig till den i magne- 
tiska meridian-planet belägna kroklinie, som har eqvationen 

= Le ae) 
TEE DER [22 + (2 + 2)2]72J° 
Ibland meneime-ytorna finnes det endast ett anmärknings- 
värdt fall, nemligen för värdet 
G= 0. 
oo Ytan sammankrymper härvidlag till en punkt, belägen i 
stangens ena eller andra ända, kortligen 
| DE Og MEON TAS 
eller I) = Og VESA 
Beträffande den verkliga formen hos dessa maximi- och 
minimi-ytor har jag redan i min föregående uppsats angifvit 
densamma, ehuru blott för de delar, som ligga ofvanom magnet- 
stångens öfre ändpunkt. Hvad jag derstädes sagt, har befunnits 
vara rigtigt !), men det var naturligtvis icke tillräckligt för att 
gifva en föreställning om dessa ytors fortsättning nedanom det 
'genom stångens öfre ända gaende horizontalplanet. 

') Den på sid. 3 derstädes omnämnda och å figuren 2 angifna multipel-punkten 
bör dock utbytas mot kontakts-punkt. Något väsendtligt kommer härigenom 
icke att förändras. 
