2 THALEN, OM DE ISODYNAMISKA YTORNA. 
1 
Med afseende på den vertikalt stående neutrala ytan visade 
mina mätningar fullt tydligt, att en dylik yta verkligen före- 
finnes, men da det icke lyckades mig att ensamt ur de anstälda 
mätningarne vinna en tydlig föreställning om hennes 1 hög grad 
komplicerade form, öfverlemnade jag eqvationen för de isodyna- 
miska ytorna till Hr Prof. DauG med anhållan att få densamma 
i mathematiskt hänseende undersökt. Denna min begäran har 
han redan sa till vida tillmötesgått, som han för ett flertal af 
tätt vid hvarandra belägna horizontalplan beräknat ytornas sek- 
tioner och derefter enligt de sålunda erhållna värdena konstruerat 
en modell, hvilken på ett särdeles tydligt sätt askadliggör dessa 
ytors läge och utseende rundtomkring magnetstången. En när- 
mare redogörelse härom finnes i den af Prof. DAUG författade 
uppsatsen !), till hvilken jag således får hänvisa läsaren, såväl 
för att i nämnda hänseende erhålla en närmare kännedom om 
de isodynamiska ytorna, som ock för att vinna bekräftelse på 
de ur mätningarne härledda och i min föregående uppsats redan 
anförda slutsatserna. 
1. 
En ungefärlig bestämning af det djup, vid hvilket malm- 
massans centrum befinner sig, och af denna massas storlek kan 
med ledning af nedanstående ega rum ?). 
Om nemligen, vid fråga om magnetstången, c får beteckna 
afstandet mellan det i centret befintliga origo och den fria 
nalens nordända, samt q den vinkel, som nämnda linie gör med 
den positiva z-axeln, blir i eqvationen (7) 
r? + (2— 1? = ce + I — 2cl Cos q 
r? + (2 +1? = 0? + I + 2cl Cos qg. 

!) »Redogörelse för formen hos de isodynamiska ytorna kring en vertikal magnet- 
stång.» 
[7 
> 
Detta problem är naturligtvis närslägtadt med problemet att bestämma ett 
fartygs magnetiska inverkan på kompassen, hvilket problem ATRY i sitt ofvan 
nämnda arbete behandlat. Hos honom, s. 126, återfinnas äfven eqv. (13) 
och (15). 
