16 THALEN, OM DE ISODYNAMISKA YTORNA. 
vid deviationsmätningar längs denna linie vinklarne a skola 
minskas, da djupet under jordytan växer, tills en minimi-vinkel 
paträffas. i hvilken punkt vertikal-Iinien tangerar den motsva- 
rande isodynamiska ytan. Nedanom denna punkt mäste vink- 
larne oupphörligen växa, tills vinkeln för den neutrala ytan 
(jfr. 1:o ce) erhålles, 1 hvilket fall observationsorten är be- 
lägen i jemnhöjd med malmkärnans centrum. Efter att 
ytterligare hafva paträffat ytor med allt större och större vinkel- 
värden, kommer den i fråga varande vertikallinien slutligen att 
tangera den yta, för hvilken « längs nämnda linie är ett maximum, 
för att sedermera pa nytt genomskära de maximi-ytor, hon på 
undre sidan om det horizontela neutralplanet redan genomskurit!). 
För att visa, att detta Ööfverensstämmer med det verkliga 
förhållandet, vill jag här anföra några mätningar, genom hvilka jag 
på en gang kan uppvisa rigtigheten i ofvanstaende yttrande om 
de isodynamiska ytornas lägen och finna en bekräftelse på an- 
vändbarheten af det angifna sättet att bestämma malmcentrets 
djup under horizontalplanet (jordytan), för så vidt detta sist- 
nämnda later visa sig med tillhjelp af en cylindrisk magnetstång. 
Observationerna anstäldes medelst ett deviations-instrument, 
som jag latit förfärdiga för, att användas vid mätningar a gruf- 
fält; graderingen är i hela grader och tiondedelar uppskattas 
efter ögonmatt. Under alla observations-serierna fick instru- 
mentet sta orördt och städse söder om en flyttbar magnetstang, 
hvilken under de båda första serierna flyttades vid gifven höjd 
öfver golfytan längs den magnetiska meridianen, men vid de 
båda senare försöken, da stängen hängde vid ett snöre, höjdes 
eller sänktes i vertikal led i det genom den fria nalens centrum 
saende magnetiska meridianplanet. 
!) Nyttan af kännedomen derom, att maximiytor finnas äfven söder om en 
malmstock, ehuru under dess centrum, är i praktiskt hänseende påtaglig. 
Utan kännedom härom skulle man vid mätningar på bottnen af ett större 
grufhål, hvars djup vore betydligt, i fall derstädes maximikurvor påträffades, 
kunna förledas till att antaga tillvaron af en söder ut och nedanom observa- 
tions-orten befintlig malmmassa, ehuru maximivinkeln härstädes förorsakas 
af den norr ut och ofvanom observations-orten belägna malmen. 
