22 DAUG, OM FORMEN HOS DE ISODYNAMISKA YTORNA. 
den neutrala ytans egvation 
Nee Per HE 

3/8 
eqvationen för en minimi-yta 




x x J 1 1 
= = = 2 0 — —- — 2 
Tr = Va u 1,6 . Vr? sr (BE 12172 Ir? = + (2 + FA 
eqvationen för en maximi-yta 
x ac? a; 1 1 
re: IE el Ir Pb DEE Be m): 
hvarefter jag bestämt för dessa tre fall, dels genom konstruktion 
och dels genom beräkning, ett efter behofvet lämpadt större 
eller mindre antal punkter i horizontalplan, belägna på ett af- 
stånd från hvarandra, lika med 3 af den antagna enheten. Då 
jag användt konstruktion, har jag ponerat 
ERE = Cos 6 
r 
Va 6 
och salunda pa ett sätt, som är alldeles för enkelt, för att här 



= (os 4, 
behöfva beskrifvas, genom ritning och utan kalkyl funnit mot 
gifna r och Zz svarande punkters lägen. Vid beräkning, hvartill 
jag vädjat hvarje gang konstruktions-methoden synts mig vara 
i något hänseende mindre tillfredsställande, har jag skrifvit 
minimi- och maximi-ytornas eqvationer under formen 


5 1 1 
= [r? + (2 — ae [r? + (2 + 1)2]%’ 
iP” ne = 0, 4 
« HW = P 209 
nei, 
u P 
Sedan jag salunda pa papperet bestämt ett tillräckligt antal 
horizontalsektioner, har jag kalkerat mina ritningar på träskifvor, 
alla af vederbörlig tjocklek, format dessa efter ritningarne, och 
slutligen sammanfogat skifvorna till ytor, som jag öfverdragit 
med en tunn kritgrund. 
Innan jag öfvergar till förklaring af plancherna, anser jag 
mig böra göra följande anmärkningar. Af eqvationerna för de 
isodynamiska ytorna synes, 
