= 
ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1874, N:o 5. 35 
isodynamiska kurvor, af hvilkas form och läge man slutar sig 
till malmstockens läge och betydenhet. 
Min method förutsätter användandet af ett vida mindre antal 
försöksstationer, men att man deremot på hvar och en af dem 
oör fullständiga bestämmelser af den lokala magnetismens samt- 
liga elementer. Genom jemförandet af dessa bestämmelser med 
dem, som förut blifvit verkställda a jernfri lokal, beräknas der- 
efter den störande kraftens egna elementer, hvilka sedan läggas 
till grund för bedömandet af fältets malmfyndighet. För att 
närmare redogöra för huru man härvid gar till väga, börjar jag 
med att framställa de formler efter hvilka öfvannämnde beräk- 
ning skall verkställas. 
Om 4, I, X, Y beteckna jordmagnetismens deklination, in- 
klination samt horizontal- och vertikal-komposanter; 
— Öd, ti, £, y samma qvantiteter för den störande kraften; 
— 4, I, X', Y' likaledes samma qvantiteter för den resul- 
terande, 
sa blir i allmänhet: 
NEN | ke 
= tang I, - tang GG JR tang I och NM FP Ioc 
Vidare finner man lätt: 
X’. Sin (SM! — A) 

tang (d = A) = FT MSD er TE SA (db) 
m VY HI KI DA VS (AE fl össsosbesoas (2) 
VIEN SCAM Or NG PADI la RN TS (3). 
Utaf de i dessa formler förekommande qvantiteterna är det 
endast 4'— 4 som gifves omedelbart af försöken. För att 
transformera (1), (2) och (3) så att de endast innehålla de af 
observationerna gifna qvantiteterna, nemligen intensitetsförsökens 
afvikningsvinklar u och w, samt inklinationsförsökens afviknings- 
vinklar v och v', jemte X och I, måste de för dessa slags för- 
sök egna formler tagas till hjelp. 
Intensitets-instrumentet ger: 
Xen ges fe 
Sin u Sin u! 
