38 WREDE, OM UNDERSÖKNING AF JERNMALMFÄLT. 
bada förökas ända till dess att man kommer midt öfver s, der 
2 blir 90° och r uppnår sitt maximum. På andra sidan om 
denna punkt minskas åter samtidigt i och r ända till dess att 
båda slutligen blifva noll. 
Tänker man sig åter att malmstocken har sin hufvudsakliga 
utsträckning från Norr till Söder och relativt obetydlig utsträck- 
ning i öfriga riktningar, så kan man närmast jemföra den med 
en under jordytan i magnetiska meridianen belägen horizontelt 
liggande jernstang. 
Fig. 2. 




pe - Son and) mA 2 - 
H er, 
SPEL TS Oe 
Om sn (fig. 2) föreställer en sådan jernstäng, så ökas både 
vt och r samtidigt, såsom förut, från N till nära midt öfver s, 
der 2 blir 90°. Söder om s minskas bade © och r, men den 
förra hastigare och den sednare långsammare än i förra fallet, 
sa att, da © midt öfver stångens midtelpunkt C hunnit blifva 
noll, 7 ännu har ett betydligt värde. Söder om C blir y negativ. 
Om försöken pa marken förhålla sig ungefär sa som i fig. 1 
blifvit antydt, så kan man deraf sluta att största malmmassan 
bör befinna sig midt under den punkt der © är 90°. Förhalla- 
de sig åter i enlighet med fig. 2; så att © och r icke samtidigt 
blifva noll, så maste största malmmassan uppsökas under den 
punkt der © är noll. 
Om malmlagret har sin hufvudsakliga utsträckning från 
vester till öster, eller i allmänhet med relativt ringa djup för- 
enar betydlig horizontel utsträckning, blifva svårigheterna att 
bestämma det fördelaktigaste stället för schaktets nedförande 
