ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1874. N:06. 33 
apparaten uppföras. Vid vissa tider begagnades en ungefär 25 
fot lang stång, som var fästad medelst stag och utefter hvilken 
uppsamlingsapparaten kunde upphissas. När luftens lednings- 
förmaga omöjliggjorde ett dylikt mera omständligt förfaringssätt, 
nedtogs stången och apparaten fördes upp med tillhjelp af han- 
den, hvarvid kulan kom ungefär 3 fot öfver taket. Inga upp- 
skjutande föremal funnos som kunde utöfva någon menlig in- 
verkan./ Observationsstället utgjordes af en temligen lag ö 1 
Mosselbay på Spetsbergen nära den 80:de breddgraden. De’ 
kringliggande bergen uppstego endast till på sin höjd tre grader 
öfver horizonten. 
Observationerna anställdes med afledning dels till luften genom 
laga, dels till jorden. Uppsamlingsapparaten utgjordes dels ensamt 
af en ihalig kula af messing, med ungefär 3 tums diameter, fästad 
pa en ebonitstaf af 5 fots längd, dels af en lampa, som medelst 
en tvärarm af kammassa af en fots längd kunde fastskrufvas i 
spetsen af nyssnämnda ebonitstaf. Lampan utgjordes af en 
metallskal, med senombrutna kanter, i hvars midt fanns en af 
en metallremsa gjord behållare, i hvilken den sprit kunde hällas 
som under experimentet skulle förbrännas. Fran metallskalens 
midt nedgick vertikalt en 14 fot lang metallstaf, vid hvilken 
kunde fastskrufvas ofvannämnda kula. Lampan patändes och 
uppfördes och, sedan spriten förbrunnit, nedfördes den samt i 
regel anlades till elektrometern. Vid de festa tillfällena an- 
vändes lampan — i detta fall dock utan sprit — äfven vid iakt- 
tagelserna medelst afledning till jorden till följd af svårigheten 
att göra ombytet med kulan. | 
"Vid de tillfällen da endast svaga elektrieitetsmängder kunde 
pavisas, tvangs jag att nyttja beständig ledande förbindelse 
mellan uppsamlaren och elektrometern till följd af den hastighet 
hvarmed allt måste utföras. I detta fall leddes med vaxad 
bomullstrad öfverspunnen koppartrad fran elektrometern till upp- 
samlingsapparaten. Tråden spändes utefter takets undersida 
vid ett par stöttor medelst tråd, sa att sa god isolering som 
möjligt astadkoms och pa samma gång ej någon skakning kunde 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Årg. 31. N:o 6. 3 
