48 V.QVANTEN, NÅGRA ANMÄRKNINGAR VID HELMHOLTZ VOKAL-LÄRA. 
fjerde, sjette öfvertoneme höras o. s. v. Vid alla dessa för- 
ändringar aftaga hos instrumenten öfvertonerne regelbundet i 
styrka efter sin ordningsföljd uppför skalan. 
| Afven röstorganet skiftar klangfärg genom att förändra 
öfvertonernes antal; men på samma gang uppträder här än den 
ena, än den andra öfvertonen starkast ljudande, alldeles obero- 
ende af ordningsföljden. Denna olikhet är grunden till instru- 
mental- och vokal-klangens olika karaktär, och den förklaras 
genom ljud- eller resonans-rummens inflytande på klangbildningen. 
Bade instrumenten och röstorganet äro försedda med ljud- 
rum, hvilkas uppgift är att genom resonans förstärka klangen. 
Om den i dessa ljudrum eller resonatorer befintliga luft försättes 
1 svängning, gifver den, i likhet med luften i hvarje annat ihåligt 
rum, en bestämd ton, hvars höjd beror dels af den inneslutna 
luftens qvantitet, dels af vidden på resonatorns öppning. Ju 
större luftqvantiteten och öppningen äro, desto högre är tonen. 
Så snart en ton, som öfverensstämmer med ljudrummets egen 
ton, angifves utifrån, vare sig som grund- eller öfverton i en 
klang, sa försättes genast ljudrummets luftmassa i liflig med- 
svängning, och tonen förnimmes i ökad kraft. Afven de andra 
deltonerne i klangen förstärkas genom resonansen, men allt sva- 
gare i samma mon som de mindre motsvara ljudrummets egen ton. 
Hos de musikaliska instrumentent äro ljudrummen — rör- 
längderna hos flöjten, klarinetten, oboen, den af resonansbott- 
narne och sidostyckena omslutna resonansladan hos violinen, 
violoncellen, guitarren, 0. s. v. — afpassade sa, att deras egen 
ton antingen sammanfaller med eller ock närmast motsvarar 
klangens grundton, hvaraf följer att denne i första rummet blir 
förstärkt och sedan öfvertonerne i aftagande grad, allt efter som 
de aflägsna sig uppför skalan. 
Annorlunda hos röstorganet. Oberoende af grundtonen, hvil- 
ken, jemte sina öfvertoner, frambringas af röstbandens sväng- 
ningar 1 struphufvudet, kan här ljudröret — svalg- och mun- 
halan — pa grund af samtlige sina delars rörlighet än öka, än 
minska sitt omfang, än hoptränga, än vidga sin öppning utat 
