.. - + bar 
ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1874, N:0 0. 51 
lighet enligt HELMHOLTZ’ teori, hvilken icke tillater ljudrörets 
egen ton att göra sig sjelfständigt gällande. Da emellertid 
ingen sangkunnig skall jäfva, att vokalen u verkligen kan 
klinga ypperligt på tonerne d och e, så är det i alla afseenden 
en oriktighet hos HELMHOLTZ, att han säger f vara u's kon- 
stanta karaktäristika. Det som är absolut karaktäristiskt för 
en sak — och denna egenskap tillägger ju HELMHOLTZ tonen 
f i förhållande till vokalen u — måste ock existera hos eller 
i sjelfva saken och icke utom densamma; men i förevarande fail 
ligger f uppenbarligen utom ws vokalklang, eger alltså endast 
en iInbillad existens. . 
Denna anmärkning, beträffande HELMHOLTZ’ karaktäristikor, 
framkallas af en mängd liknande fall. Att vokalen a kan klinga 
förträffligt pa tonerne g” och a’, att vokalen e kan ljuda lika 
oklanderligt på tonerne d och e', bevisar ovedersägligt, att b" 
eller d” och f kunna lika litet vara a's och e's konstanta karak- 
täristikor, som f w’s. Helt andra starkast ljudande öfvertoner 
måste i dessa fall framträda, och framträda 1 verkligheten. An- 
taget att ljudröret, när vokalen u bildas på noten d, ställer sin 
egen ton på någon af de mellan grundtonen och dess lägsta 
öfverton, d', i skalan belägna toner, bland hvilka äfven befinner 
sig u’s af HELMHOLTZ påstådda konstanta karaktäristika f, sa 
blir följden häraf endast den, att d’ mest förstärkes; ty da f 
icke fins bland d’s öfvertoner, kan det ej alls framträda. Pa 
liknande sätt i öfriga antydda fall: vida högre öfvertoner, än de 
af HELMHOLTZ antagna karaktäristikorna, bli i verkligheten 
mest förstärkta. | 
Afven i de fall, dä karaktäristikorna och Srundtonerne 
sammanträffa med hvarandra, ljuda, enligt HELMHOLTZ, voka- 
lerne, förträttlist, t. ex. iu pa noten f, e’pa noten fo. s. w.)). 
Emot asigten, att tonerne f och f' här spela rolen af vokalkarak- 
täristikor, maste göras tva invändningar. För det första är vokal- 
ljudet, enligt HELMHOLTZ’ definition, en egendomligt samman- 
1) H. Hermuortz, Die Lehre von den Tonempfindungen, sid. 173. 
