ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1874, N:o 0. 61 
helst, från en lägre oktav till en högre, eller tvärtom, undgar 
man näppeligen att märka struphufvudets plötsliga stigning i förra 
och lika plötsliga sjunkning i senare fallet. 
Göres tonen mycket hög, inställer sig benägenhet att draga 
läpparne tillbaka och vidga munöppningen; göres den mycket 
låg, inträffar fallenhet för motsatta förändringar. Rätt många 
sångare och sångerskor utge alltid sina lägsta toner med så liten 
munöppning som möjligt. Enär ton och vokal bli i förra fallet 
alltför skarpa, i det senare alltför otydliga, yrka de fleste sang- 
lärare, såsom bekant torde vara, på en för munöppningen, äfven- 
som för tungan, afpassad normal ställning, hvilken under alla 
förhållanden i sången må oföränderligt bibehållas. Föreskriften 
eger icke allmän giltighet, emedan redan omvexling af vokal (och 
af tämber) ovilkorligt betingar förändring i ljudrörets ställning. 
Emellertid kan en hvar lätt öfvertyga sig om, huru väl det låter 
sig göra att, atminstone efter någon öfning, sjunga samma vokal 
uppför eller utför hela skalan, utan att munnens öppning, läp- 
parnes ställning och tungans läge förändras. Denna omständighet, 
icke en orimlig absolut orörlighet hos läppar och tunga, torde 
ock egentligen vara asyftad med den åberopade föreskriften hos 
en del nyare författare i sangkonst-läran !). Faktiskt är äfven 
att vokalen erhåller en särdeles jemn klang (tämber) om mun- 
nens öppning, läpparnes ställning och tungans läge sålunda be- 
varas oförändrade, under det att struphufvudet stiger och sjunker, 
allt efter det som grundtonen höjes och sänkes. 
Latom oss nu närmare gifva akt på det som tilldrager 
sig under dessa omständigheter. När struphufvudet stiger, för- 
kortas naturligtvis ljudröret; när struphufvudet sjunker, förlänges 
ljudröret. I förra fallet minskas, i det senare ökas ljudrörets 
volym. Men den mindre volymen gifver en högre, den större 
volymen en lägre egen ton. Ljudrörets egen ton vexlar sålunda 
ı samma vokal: blir högre i samma mon som grundtonen stiger, 
!) ©. GUTTMANN, Gymnastik der Stimme, sid. 31, 48—59; F. Steger, Vollstän- 
diges Lehrbuch der Gesangskunst, sid. 57, 58; jfr. G. ENGEL, artikeln »Ansatz 
der Stimme», i H. MEnDELS Musikalisches Conversationslexicon, sid. 242—246. 
