ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1874, N:o 6. 69 
sen förstärker, sasom man vet, en högre, den lägre resonansen 
förstärker en lägre öfverton. Den akustiska effekten i tämber- 
vexlingen bestar saledes deruti, att, under det grundtonen och vo- 
kalens specifika ljud bli oförändrade, än den ene, än den andre 
af grundtonens öfvertoner framträder starkast ljudande, och att 
ju högre den öfverton är, som ljuder starkast, desto klarare, ju 
lägre den öfverton är, som erhåller starkaste resonans, desto 
mörkare är tämbern. Till detta resultat bidraga äfven öfriga 
angifna förhållanden. När struplocket, vid ljudrörets ställning i 
"klar tämber, höjer sig uppåt, öppnar sig en så mycket friare 
väg för klangvågorna; när det, vid ljudrörets ställning i mörk 
tämber, sänker sig närmare röstspringan, verkar det som en ton- 
dämmare, och klangen erhåller en mera sluten karaktär !). När, 
i förra ställningen, röstbanden spännas mera på längden och vid 
sina återsvängningar sluta sig tätare till eller slå mot hvar- 
andra, framkallas en större mängd af de högre, skarpa öfver- 
tonerne, som ligga nära hvarandra, och när, i den senare ställ- 
ningen, röstbanden spännas allt mindre på längden och slutligen 
lemna mellan sig en öppen springa, aftager, till följd af luft- 
stötarnes minskade diskontinuerlighet, de högre öfvertonernes 
antal ?). 
HELMHOLTZ beskrifver närmare beskaffenheten af de, enligt 
hans uppfattning, konstanta ställningar, som ljudröret antager i 
de olika vokalerne. I u är ljudrörets volym störst och mun- 
öppningen minst; i o är munöppningen något vidare; i a är den 
ännu större, på samma gång som ljudröret erhåller formen af 
en tratt, hvilken likformigt vidgar sig utat; o. s. v. i de öfrige 
vokalerne?). Ljudrörets ställning är, enligt HELMHOLTZ, en annan 
för hvarje vokal, men alltid lika för samma vokal. Sammalunda 
framställes förhållandet af J. N. CZERMAK, J. TYNDALL, C. 
MERKEL, m. fl. Den först nämde yttrar: »Da, såsom bekant är, 
saväl munöppningen som mun- och svalg-hålan antaga andra 
') Jmfr. C. L. MERKEL, Physiologie der menschlichen Sprache, sid. 106. 
?) H. HeELmHoLTtz, Die Lehre von den Tonempfindungen, sid. 159, 160, 163. 
3) Anf. st., sid. 166-169. 
