ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1874, N:0 Ö. 75 
öfriga analoga förhållanden mellan vokalerne, när desse bildas 
på samma grundton. 
Af detta finner man, att vokalernes karaktäristikaomraden 
icke, såsom HELMHOLTZ föreställer sig, ligga i konstanta grup- 
per utom hvarandra, utan att de tvärtom i många delar och pa 
många håll skjuta in i hvarandra. I ändå vidsträcktare om- 
fattning erhåller man samma resultat om man undersöker de 
förhållanden, som uppstå när vokalerne bildas i hela sin tämber- 
utsträckning på olika grundtoner. 
Ger man akt pa ljudrörets ställningar då vokalen « bildas 
ot. ex. på tonerne c och d, skall man finna, att i u's mörkaste 
tämber ställer sig struphufvudet något högre i tonen d än i c; 
och enär munöppningen är i hvartdera fallet densamma, nämligen 
minsta möjliga, så har en absolut minskning i ljudrörets volym 
egt rum på tonen d. Bildas u allt klarare, så stiger strup- 
hufvudet ett stycke bortåt lika högt i hvardera tonen, men in- 
tager slutligen i uw's klaraste tämber ett något högre läge i d, 
än i c. Då munöppningen i bada sista fallen äfven är den- 
samma, nämligen så stor som möjligt, måste också nu ljudrörets 
volym vara mindre i tonen d, änic. U's lägsta och högsta 
karaktäristikor äro alltså högre 1 d, än i c; hela dess karaktä- 
ristikaområde har blifvit förlagdt högre upp. Det faller likväl 
ännu icke helt och hållet utom det område, som u omfattar på 
tonen c. Sträckan mellan karaktäristikorna i u's mörkaste täm- 
ber på tonen d och klaraste tämber på tonen c är gemensam 
för u i båda tonerne. Att på detta gemensamma område kors- 
ningar ega rum, så att struphufvudet står lägre och ljudrörets 
volym är större i uw's mörkare tämber på d, än i dess klarare 
tämber på c, strider naturligtvis icke mot faktum, att strup- 
hufvudet stigit, ljudrörets volym minskats och följaktligen karak- 
täristikaområdet i sin helhet flyttats högre upp i d. Fortsättes 
uppflyttningen, bildas u allt högre upp i skalan, maste ock det 
nyss nämda gemensamma karaktäristikaområdet mer och mer 
minskas och slutligen alldeles upphäfvas, på samma gång som 
ett nytt sådant uppstår på andra närmast hvarandra liggande 
