30 V. QVANTEN, NÅGRA ANMÄRKNINGAR VID HELMHOLTZ VOKAL-LÄRA. 
detta förhållande inträffar, såsom jag har visat, endast när alla 
vokalerne bildas på en och samma grundton, hvaremot, om de 
bildas på olika grundtoner, resonansområdena, d. v. s. serierna 
af de i dem dominerande öfvertonerne, så omkastas, att än den 
ene, än den andre vokalens område öfverensstämmer med eller 
skrider utom de öfriges, uppåt såväl som nedåt öfverton-skalan. 
ENGELS slutsats, att hvarje vokalton bör uppfattas såsom ett system 
af toner, inom hvilket en viss öfverton för tillfället dominerar, är 
äfven så till vida ofullständig, att de olika vokalernes resonans- 
omraden icke äro, såsom han föreställer sig, absolut begränsade. 
Tvärtom kan, såsom visats, hvarje öfverton uppträda såsom 
starkast ljudande i hvarje vokal, med det lilla undantaget af 
basens lägsta och sopranens högsta öfvertoner, hvilken begräns- 
ning beror endast på rent fysiologiska förhållanden. Om, enligt 
ENGEL, ljudrörets lägsta resonans vore c' och ljudröret stämdt 
i vokalen © från a” till d”, endast 14 oktav, så skulle & ena 
sidan, sopranen da den sjunger vokalerne på grundtonen e”, 
"nn 
hvars lägsta öfverton är e”, icke ega att förfoga öfver någon 
enda öfverton — ty högre än till klaraste © sträcker sig ju ej 
var vokalbildning — och, a andra sidan, basen, när den bildar 
vokalerne på grundtonerne E—H, icke kunna förfoga öfver någon 
af öfvertonerne e—h såsom dominerande ton i vokalerne. An- 
tager man med HELMHOLTZ, att ljudröret kan ställa sin egen 
ton lika lågt som röstbandens ton, d. v. s. grundtonen, eller 
atminstone, hvilket väl synes naturligt, lika lågt som lägsta 
grundtonens lägsta öfverton, och antager man menniskorösternas 
omfång sammanlagdt till 4 oktaver, E—e”, så måste ock den 
dominerande öfvertonen i hvarje vokal ega ett spelrum af minst 
4 oktaver. 
Annu ett par punkter i HELMHOLTZ’ vokal-lära måste tagas 
i betraktande. 
HELMHOLTZ anmärker, att vokalen u har, af alla vokaler. 
minsta antalet öfvertoner !). Det vill nästan synas, som vore 
han af den asigten, att vokalerne skilja sig regelmässigt fran 
') Die Lehre von den Tonempfindungen, sid. 120. 
