38 V. QVANTEN, NÅGRA ANMÄRKNINGAR VID HELMHOLTZ VOKAL-LÄRA. 
ä, y, e och ü så godt som alls icke. Detta tillskrifver HELM- 
HOLTZ frånvaron af ö’s, ä's och e's högre samt y’s och ©s både 
lägre och högre »karaktäristikor». Men hvem kan på förhand 
veta hvilket resultat, som skulle hafva vunnits om de funnits 
till hands i denna tonserie? Fins icke der b”, och erhålles icke 
likväl genom detsamma vokalen å och icke a, sasom HELM- 
HOLTZ teori bjuder? Sjelf anmärker HELMHOLTZ, att basen ofta 
talar på tonen B. Detta faktum, att basen bildar vokalerne ö, ä, 
y, e och i på grundtonen B, utvisar ju, att nämde vokaler måste 
sammansättas hos röstorganet äfven på annat sätt, än det som 
HELMHOLTZ i sin teori betecknar såsom det konstanta. I den 
andra tonserien erhållas vokalerne ä och e, oaktadt der felas den 
förres bade lägre och högre och den senares lägre »karaktäri- 
stika». Afven detta resultat vitnar emot HELMHOLTZ’ an-. 
taganden. Något meddelande om försök, att i den andra ton- 
serien sammansätta vokalerne ö, , och ?, finner man hos HELM- 
HOLTZ icke. \ 
Resultaten af experimentet med stämgafflarne öfverens- 
stämma alltså blott i ett enda fall, i sammansättningen af o- 
klangen, med HELMHOLTZ’ teori, utan att dock ens här kunna 
tillmätas någon bevisningskraft; i alla öfriga fall antingen motsäga 
de eller bevisa hvarken för eller mot densamma. HELMHOLTZ 
tillvägagar vid detta experiment ungefär på samma sätt som vid 
undersökningarna med resonatorerne. De bada tonserierna äro 
särdeles partiskt valda, såsom innehållande en så stor mängd 
som möjligt af de i förväg antagna, förment konstanta, karak- 
täristikorna, hvarjemte HELMHOLTZ helt och hållet försummar 
att experimentera med sådana tonserier, grund- och öfver-toner, 
på hvilka röstorganet producerar samtlige vokalerne i all full- 
komlighet, oaktadt dessa serier icke hos sig ega någon enda af 
de s. k. karaktäristikorna. 
Det framgar klarligen, att de undersökningar och experiment, 
på hvilka HELMHOLTZ grundar sin lära om vokalernes bildning 
genom konstanta starkast ljudande öfvertoner, äro ensidiga och 
ofullständiga, der de icke äro hvarandra motsägande. A andra 
